Vijesti
Zašto žene uništavaju nacije i civilizacije?
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2023/03/109.png)
Ima žena i ima žena. Žene na naslovnoj slici vjerujem da posrame svaku normalnu ženu. Na takve se odnosi naslov ovog članka. Na žalost, takve dominiraju društvom i medijima. Zapadna civilizacija nije uspjela pronaći ravnotežu muškog i ženskog principa. I činjenica je da se raspada. Najvažniji kohezioni sastojak je popustio. Postavlja se pitanje zašto.
Nešto očito nije dobro ispalo na Zapadu s tom ravnopravnošću spolova. Zašto eksperiment nije uspio, time se bavi kontroverzni istoimeni Youtube video (svoj komentar ću dati na kraju), a ovo je djelomični transkript:
“Zašto žene uništavaju nacije i civilizacije, te druge neugodne istine” Ukoliko su seksualni izbori žena neobuzdani i oslobođeni, one uništavaju civilizacije. Ako je ženama dozvoljeno da biraju formu društva… Ako je ženama dozvoljeno izražavanje o pitanjima koja se tiču sigurnosti jedne nacije, ta nacija će neizbježno propasti. Jednostavno je tako (…) Ako ste žena koja gleda ovo, i ovaj video vas uvrijedi, molim vas imajte u vidu da shvaćam kako nisu sve žene iste. Međutim, postoje određeni, vrlo lako prepoznatljivi obrasci ponašanja o kojima ćemo raspravljati. Također, ključ za razumijevanje je da svaka dramatična promjena koje su zapadne žene donijele društvu, bila je dopuštena od strane Zapadnih muškaraca. Zapadne žene ne pokušavaju svjesno podrivati temelje određenog društva kroz kalkulacije ili obmane, niti iz bilo koje druge skrivene namjere. Razlog je, međutim, to što žene nikad nisu bili graditelji bilo kojeg većeg zdanja civilizacije, i nisu, niti će ikada biti, odgovorne za njihovo održavanje. Ovo je potvrđeno širom svih civilizacija tijekom povijesti (…). |
Izdaja
Motivi
Katastrofa
Pola stoljeća dug eksperiment oslobođenja žena i njihove političke emancipacije je završio katastrofalno po Zapad. Kada počnete povezivati stvari, tada shvatite da od kada su žene dobile pravo glasa čitavo težište politike, a samim tim i Zapadnog društva, se pomaknulo više ulijevo. Također su iskoristile svoju političku emancipaciju za dodatno produbljivanje takozvanog “oslobađanja žena”: društvenog oslobođenja, financijskog, od obitelji, tj. od majčinstva, od religioznih dogmi, i najvažnije – seksualnog oslobođenja. Kad je ženama data jednaka riječ u sferi politike, samo je bilo pitanje vremena kada ćemo prisustvovati propasti vlastitih civilizacija. Raznorazne vrste studija provedene su na ovu temu, kao što je npr. na sveučilištu Columbia, i sve, bez izuzetka napominju da kako žene postaju “emancipiranije”, pad obitelji biva dodatno ubrzan. A kako se obitelj raspada, i žene se sve više i više okreću politički ulijevo u glasovanju (…) U jednoj od najsveobuhvatnijih studija o civilizacijskom padu, J.D. Unwin u knjizi “Seks i kultura”, napisanoj 1934., navodi da je glavni pokretač za uspon civilizacije stupanj čednosti žena pojedine civilizacije. Socijalni antropolog koji je predavao na Oxfordu i Cambridgeu, bavio se proučavanjem 86 različitih kultura u rasponu od 5000 godina povijesti, te pronašao pozitivnu korelaciju između kulturalnih dostignuća jednog naroda i seksualne uzdržanosti naroda.(…) Za Unwina tkivo društva prvenstveno je seksualne prirode, a heteroseksualna monogamija je najpogodniji poredak za planiranje, izgradnju, zaštitu i njegovanje obitelji. Ako se dovoljno heteroseksualnih partnera obveže monogamno, civilizacijska je energija usmjerena ka promoviranju najboljeg mogućeg društvenog temelja. I bez izuzetka, svaka civilizacija koju je proučavao, dozvolila je da njen uspjeh izmijeni njen prvobitni moralni kod. Prema riječima Unwina, nakon što narod postane sve liberalniji u vezi sa svojim seksualnim moralom, taj narod gubi svoje jedinstvo, pokretnu silu i svrhu. (…) Dozvolivši svojim ženama da se xxxx naokolo, Zapad je de facto stvorio matrijarhat koji obeshrabruje mlade muškarce. S druge strane, Islam čuva čednost svojih žena, i njihova ekspanzivna energija, kako Unwinova teorija predviđa, ogleda se u onome što se danas dešava. Islamska kultura je ta koja se širi na račun Zapada, a do nedavno je Zapad bio u mogućnosti dominirati nad svim ostalim kulturama na planetu. Na kraju je svaka civilizacija postajala manje jedinstvena, manje agresivna i manje odlučna. (…) Zastrašujuće, Unwin primjećuje da nije bilo slučajeva, u bilo kojoj od provedenih studija, da je određena kultura uspjela ograničiti seksualne slobode žena nakon popuštanja. Feminističko društvo i budućnost su oksimoroni – jer su neodrživi u dužem razdoblju. Sudeći samo na temelju povijesti, zaključujemo da će civilizacija koja prihvaća feminističke vrijednosti prestati postojati u veoma kratkom roku. To i jest razlog zašto do sada nismo vidjeli niti jednu feminističku civilizaciju, osim u veoma kratkim razdobljima, pred kraj velikih imperija. |
Propast
Potpuna feminizacija Švedske i njenih muškaraca omogućila je njenim ženama da pozivaju na uništenje njihove vlastite zemlje kroz uvoz milijuna agresivnih ljudi iz potpuno stranih kultura koje nije moguće integrirati u društvo (…) A za to vrijeme iščekuju svoju propast s osmjesima tolerancije i pasivnosti, spokojem Hindu krava.
(…) Što će liberalne feministkinje poduzeti kada budu suočene s agresivnim bandama migranata sklonima krađi i seksualnom nasilju? (…) Nasilje koje je sada usmjereno ka zapadnjačkim ženama u njihovim vlastitim zemljama neosporni je dokaz raspadanja ljevičarskih utopističkih ideala društva.
Milijuni migranata koji su već stigli i milijuni na putu, sad već shvaćaju da je Zapad jedna jalova civilizacija zrela za otimačinu. Iako zapadnjačke žene možda jesu one koje zagovaraju, svjesno ili ne, uništenje Zapada, vođene nepromišljenim suosjećanjem i hiper-emocionalizmom, takođe je krivica Zapadnih muškaraca (…)
Post scriptum
Naše feminizirano društvo nije uspjelo izgraditi dugu ravnopravnosti koja će uzdići Zapad u nirvanu mira i sigunosti, temeljenu na uzajamnom poštovanju i toleranciji.
Uspjelo je utrti put za preuzimanje i islamizaciju Zapada. Ironično, našim društvima vladaju ženske sklonosti u politici – i ukoliko one ne budu obuzdane, zemlje Zapada će biti uništene, počevši od spolno najravnopravnijih, kako bi na kraju bile zamjenjene primitivnim plemenskim zajednicama nalik na one u Africi ili Bliskom istoku – kao i Islamom gdje muškarci dominiraju nad ženama.
Možete imati feminizirano društvo, ali ono neće preživjeti Islam.
Izvor: https://youtube.com/watch?v=UxpVwBzFAkw%3Ffeature%3Doembed
Ono što nedostaje ovom pogledu na problem je NWO. Ništa se ne dešava bez znanja i bar utjecaja globalističke bogate elite. Posjeduju medije koji su sproveli feminizaciju zapadnog društva. Njima odgovaraju nacionalno rastočene EU države zbog lakšeg vladanja. No, ono što su dovukli u Europu je mentalitet i kultura zaostala 700 godina, i s time oni neće moći upravljati.
Kada analizira kako je u prošlosti više žena dijelilo glavnog muškarca, video polazi od toga da su imale izbora, praveći grešku jer polazi od današnjih odnosa.
U prilici smo usporediti nadiruću islamsku civilizaciju i feminiziranu zapadnu civilizaciju. Činjenica je da položaj žene je ono što najviše razlikuje ova dva ekstrema (vidi: ”Kako imigranti vide zapadnjačke žene“). U tom srazu će feminizirani ekstrem biti izbrisan još za našega života. Vidjet ćemo mnogo krvi i suza. Manje bolestan i siromašniji istok Europe će opstati, dok se zapadni dio neće moći više prepoznati.
Ivan Horvat/homunizam
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2019/02/croativStyleCooperBlack-OL-White-Transp.png)
Vijesti
Čudan otkaz: Peronizam je stigao do Tibera
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Gabriel-A-Mestre.jpg)
Pišem kako bih se još jednom pozabavio slučajem abp. Gabriel Mestre, prolazni nadbiskup La Plate. [Ovdje je prvi članak] U samo osam i pol mjeseci privukao je pozornost lokalnog svećenstva, napokon oslobođenog progoniteljske ideologije “Tucho” Fernandeza – piše Nadb. Héctor Agüer, Nadbiskup La Plate u miru.
S obzirom na žalosnu činjenicu franjevačkog zahtjeva za ostavkom monsinjora Mestrea, bilo bi zgodno da se svećenici La Plate javno očituju, diskretno i bez straha. Ne vjerujem da će njegova privremena zamjena, biskup Bochatey, reagirati protiv primjene kvalificirane demokracije koja odgovara, naposljetku, poliedralnoj ekleziologiji pape Bergoglia.
U ovom slučaju, vjerujem da se može poslužiti starom izrekom, “misli krivo i bit ćeš u pravu”; dakle, mislim na odgovornost kardinala Fernandeza, tako bliskog vrhovnom papi, u poništenju svrgnutih. Nadb. Mestre je napisao: “Svjestan sam svoje slabosti i ljudske slabosti prekrasne Crkve koja je moj dom i moja obitelj. Sveta Crkva zbog službe Trojstva, grešna Crkva zbog krhkosti ljudi koji su dio nje.
Dobro rečeno; ovo što se dogodilo je tipična argentinska intriga. U najmanju ruku je zanimljivo da je sada već bivši nadbiskup pozvan u Rim, od strane Svete Stolice, kako bi razgovarali o nekim aspektima biskupije Mar del Plata, koja je bila njegov bivši ured, i što se tamo dogodilo od studenog 2023., kada je Mestre dobio već unaprijeđenje u nadbiskupiji La Plate. Inzistiram na onome što sam prije predložio: u tome se vidi Fernandezova ruka. Usput ističem da je on bio moj nasljednik. Ostavku sam predao stolici La Plate davno prije, a prihvaćena je samo dva dana nakon mog 75. rođendana. Ta se činjenica jednoglasno smatrala nepoželjnom; ovo nije uobičajeni način da se nastavi. U svjetlu ovih epizoda mogu razumjeti slučaj neobične smjene monsinjora Mestrea. Fernandez je bio moj nasljednik; Mislio sam da bih trebao razgovarati s njim o nekim karakteristikama Nadbiskupije kojoj sam služio dvadeset godina; Sigurno sam s njim razgovarao dvadesetak minuta. Primijetio sam da ga ne zanima što mu mogu reći; bio je odlučan učiniti suprotno, što je i učinio. Još jedna argentinska intriga, sigurno skovana u Rimu.
Pregledavam poruku nadb. Mestre “dragoj zajednici nadbiskupije La Plata”. Biskupova veza s njegovim narodom nije dužnosnička; to je – da upotrijebimo izraz koji se ponavlja u Novom zavjetu – agápē, ljubav. Tako se pojavljuje u poslanicama apostola Pavla: ljubav koja se ne ustručava ispraviti kad je potrebno.
U poruci stoji: „Danas (27. svibnja 2024.) više nisam vaš župnik. Želim vam reći da sam jako sretan ovih osam i pol mjeseci i na tome vam od srca hvala… Hvala vam što se osjećam kao kod kuće! Hvala na gestama blagosti i ljubaznosti u svakom od posjeta! Hvala vam što ste me pozvali da budem dio vaših života! Uistinu sam mogao iskusiti različitost i dubinu vjere u Boga mnogih od vas, predanu vjeru koja me više puta izgradila i obogatila.”
Što će se dogoditi s La Platom? Kako to obično biva u ovim slučajevima, imena se već pojavljuju; neki od njih izazivaju u meni brigu i strah. Apostolska nuncijatura u ovakvim prilikama obavlja konzultacije i provjerava biografiju mogućih kandidata, ali pretpostavljam da se sada stvari odlučuju na višoj razini. Ne mislim na činjenicu da Papa uvijek imenuje biskupe, nego na to da je danas Argentina u Rimu i da su argentinske intrige dobro podmazane. Reći će se da je to uvijek tako, bilo da se radi o talijanskom, poljskom ili njemačkom papi; ne, argentinska originalnost je neusporediva. Više od desetljeća argentinski episkopat oblikovan je ne samo imenovanjima, već i „francisquismom” prelata koji, što je razumno, žele zadržati svoje položaje ili teže usponu. Peronističko nadahnuće daje Crkvi u zemlji vlastita obilježja, a peronizam je stigao do obala Tibera.
Moramo paziti da ne dođemo do zabune. Poslanje Crkve uvijek ostaje poslanje koje je Gospodin poslao apostolima: učiniti sve narode učenicima. Ovaj nalog dolazi njihovim nasljednicima u sakramentalnoj službi.
Posljednje, ali ne manje važno: Nadb. Mestre je postao nadbiskup emeritus La Plate, što sam ja; osim ako mu se ne pripiše titularna stolica. Ali on ima 55 godina. Bilo bi mu preostalo dvadeset godina obnašanja biskupske službe do sudbonosne 75. godine, koju je Pavao VI. odredio kao dob za odlazak u mirovinu, protivno onome što je Drugi vatikanski koncil ustanovio dekretom Christus Dominus. Što će on činit?
Možda bi mogao pomoći prijatelju biskupu ili se zaposliti kao svećenik u župi. A od čega će živjeti? Hoće li doživjeti sudbinu otkazanih biskupa i svećenika? Pravda ukazuje da ga nadbiskupija La Plata mora podržati. U mom slučaju isplaćuje mi mirovinu u Svećeničkom domu u Buenos Airesu, gdje živim, a to je neka vrsta staračkog doma za svećenike. Već sam pisao o 75-godišnjoj giljotini. Prema Tradiciji Crkve, biskup treba umrijeti u svojoj biskupiji, radeći do kraja, kao što se apostoli nisu povukli. Crkva je naš dom, naša obitelj i ne može se odreći tog stanja da postane bezosjećajna maćeha.
Vijesti
Dobro vam došao Blagdan sv. Ante – svetca cijeloga svijeta
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/PLAKAT-SV-ANTE-Poljud-2024.png)
Govorimo o jednom od najomiljenijih svetaca u čitavoj Katoličkoj Crkvi, kojega se časti ne samo u Padovi, gdje je podignuta prekrasna bazilika u kojoj se čuvaju njegovi posmrtni ostaci, već i u cijelom svijetu.
U Hrvatskoj je jedno od središta čašćenja Sv. Antuna Padovanskog (inače, bio je Portugalac) Samostan sv. Ante na Poljudu u Splitu (Župa Svete Trojice).
Na naslovnom plakatu je raspored svetih misa i ispovijedi na sam blagdan Sv. Ante.
Sveti Antun Padovanski (sveti Ante) rodio se u Lisabonu u plemićkoj obitelji, oko 1195., i na krštenju je dobio ime Fernando. Stupio je među kanonike koji su opsluživali monaško pravilo svetog Augustina, najprije u samostanu Sv. Vincenta u Lisabonu a potom u samostanu Svetog križa u Coimbri, čuvenom kulturnom središtu Portugala. Posvetio se sa zanimanjem i žarom proučavanju Biblije i crkvenih otaca, stekavši potrebno teološko znanje koje je plodonosno primjenjivao u svom poučavanju i propovijedanju.
U Coimbri se zbio događaj koji je označio prekretnicu u njegovu životu: ondje su 1220. godine bile izložene relikvije prvih pet franjevačkih misionara, koji su otišli u Maroku i ondje podnijeli mučeništvo. Njihov je život duboko dirnuo mladog Fernanda i u njemu se rodila želja da ih nasljeduje i pođe putom kršćanske savršenosti: zatražio je tada da istupi iz augustinskih kanonika i da postane manji brat. Njegov je zahtjev prihvaćen i on se, uzevši ime Antun, uputio u Maroko, ali je Božja providnost odlučila drukčije.
Zbog bolesti je bio prisiljen vratiti se u Italiju te je, 1221. godine, sudjelovao na glasovitom “Kapitulu na rogožinama” u Asizu, gdje se susreo također sa svetim Franjom. Nakon toga je neko vrijeme živio u potpunoj skrovitosti u samostanu u blizini Forlija, na sjeveru Italije, gdje ga je Gospodin pozvao u drugu misiju. Pozvan, sasvim slučajno, propovijedati na svećeničkom ređenju, pokazao je da je obdaren takvom učenošću i govorničkim umijećem da su mu poglavari povjerili zadaću propovijedanja.
Započeo je tako u Italiji i Francuskoj apostolsko djelovanje koje je bilo tako snažno i djelotvorno da je naveo brojne one koji su se odijelili od Crkve da se ponovno vrate na pravi put. Bio je također jedan od prvih, ako ne i prvi učitelj teologije među manjom braćom. Počeo je predavati u Bologni, uz Franjin blagoslov, koji je, prepoznavši njegove kreposti, poslao Antunu kratko pismo, koje započinje ovim riječima: “Bilo bi mi drago da braću poučavaš teologiji”. Antun je udario temelje franjevačke teologije koju su njegovali veliki mislioci a koja je imala svoj vrhunac sa svetim Bonaventurom iz Bagnoregia i blaženim Duns Scotom.
Nakon što je postao provincijalnim poglavarom manje braće iz Sjeverne Italije, nastavio je službu propovijedanja, vršeći je naizmjenično sa službama vezanim uz vođenje provincije. Po završetku službe provincijala povukao se u blizinu Padove, gdje je bio boravio već u nekoliko navrata. Nakon svega godine dana, umro je pred gradskim vratima, 13. lipnja 1231. Padova, koja ga je prihvatila s ljubavlju i štovanjem za života, odala mu je trajno štovanje i iskazala svoju pobožnost. Sam papa Grgur IX., koji ga je, čuvši njegovu propovijed, nazvao “Kovčegom Svetoga pisma”, proglasio ga je svetim 1232., između ostaloga i zbog čudesa koja su se dogodila po njegovu zagovoru.
U posljednjem razdoblju svoga života, Antun je napisao dva sveska “Propovijedi”, koja su naslovljena “Nedjeljne propovijedi” i “Propovijedi o svecima”, namijenjene propovjednicima i predavačima na teološkim studijima iz Franjevačkog reda.
Sveti Antun piše: “Ljubav je duša vjere, ona je oživljava; bez ljubavi, vjera umire” (Sermones Dominicales et Festivi II, Messaggero, Padova 1979., str. 37). Samo duša koja moli može napredovati u duhovnom životu: to je povlaštena tema propovijedi svetog Antuna. On dobro poznaje nedostatke ljudske naravi i čovjekovu sklonost grijehu. Zato neprestano poziva vjernike da se bore protiv nagnuća pohlepe, oholosti i nečistoće te, naprotiv, vrše kreposti siromaštva i velikodušnosti, poniznosti i poslušnosti, neporočnosti i čistoće.
Na početku 13. stoljeća, kada su nicali novi gradovi a trgovina doživljavala procvat, sve je više bilo onih koji su bili neosjetljivi na potrebe siromaha. Zbog toga Antun u više navrata poziva vjernike da razmišljaju o pravom bogatstvu, a to je bogatstvo srca, kojim čovjek postaje dobar i milosrdan te tako skuplja blago za nebo: “O vi bogati – tako je on opominjao – neka vam prijatelji budu… siromasi, primite ih u svoje domove. Isti će ti siromasi kasnije primiti vas u vječne stanove, gdje vlada ljepota mira, povjerenje i sigurnost te obilni spokoj neprolazne sitosti” (Isto, str. 29). Nije li možda to učenje, dragi prijatelji, veoma važno i danas, kada financijska kriza i teške ekonomske neuravnoteženosti osiromašuju brojne osobe i stvaraju uvjete bijede?
Antun, koji je bio iz Franjine škole, stavlja uvijek Krista u središte života i misli, djelovanja i propovijedanja. Upravo to je drugo tipično obilježje franjevačke teologije: kristocentrizam. Franjevački teolozi rado razmatraju, i pozivaju razmatrati, otajstva Gospodinova čovještva, napose rođenje, koje u čovjeku bude osjećaje ljubavi i zahvalnosti prema Božjoj dobroti. Pogled na Raspetoga također nadahnjuje osjećaje zahvalnosti prema Bogu i poštovanja prema dostojanstvu osobe, tako da svi, vjernici i nevjernici, mogu ovdje pronaći značenje koje obogaćuje život. Antun tako piše: “Krist, koji je tvoj život, stoji pred tobom raspet, da se ti zagledaš u križ kao u neko zrcalo. Ondje ćeš moći spoznati koliko su smrtonosne bile tvoje rane, koje nijedan drugi lijek ne bi mogao ozdraviti osim krv Sina Božjega. Ako pogledaš dobro, moći ćeš shvatiti koliko su veliki ljudsko dostojanstvo i tvoja vrijednost… Nigdje drugdje čovjek ne može bolje uočiti koliko vrijedi kao kada se zagleda u zrcalo križa” (Sermones Dominicales et Festivi III, str. 213-214).
Dragi prijatelji, neka Antun Padovanski, kojega vjernici toliko časte, zagovara za čitavu Crkvu i poglavito za one koji se posvećuju propovijedanju. Neka ovi potonji, crpeći nadahnuće iz njegova primjera, trude ujediniti solidan i zdrav nauk, iskrenu i gorljivu pobožnost te učinkovitost u naviještanju.
“Ako propovijedaš Isusa, on omekšava otvrdnula srca; ako ga zazoveš, gorke ti napasti postaju slatke; ako o njemu razmišljaš, on ti srce prosvjetljuje; ako o njemu čitaš, on ti nasićuje um” (Sermones Dominicales et Festivi III, str. 59). (papa Benedikt XVI., kateheza na općoj audijenciji, 10. veljače 2010.)
Vijesti
UPOZORENJE Ivoševiću!? ČETVRTA: Znamo da ne volite Vatrene i Dalića, al što je previše, previše je
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2022/04/54-gardijska.jpg)
Udruga veterana Četvrte gardijske brigade iz Splita oštro je reagirala na izjave Bojana Ivoševića, splitskog dogradonačelnika.
Foto: Defilee 4. gardijska brigada HV na Rivi
On je uoči Europskog prvenstva najavio da građani Splita neće moći gledati utakmice hrvatske nogometne reprezentacije na otvorenim prostorima Rive i Marmontove ulice. Na tim je mjestima, prema ranijoj odluci, zabranjeno postavljanje televizora na otvorenom.
Poštovani gospodine Bojane Ivoševiću, dogradonačelniče grada Splita, Odakle Vam pravo zabraniti gledanje utakmice Hrvatske nogometne reprezentacije na Europskom prvenstvu, koje Vi nazivate „Neki Euro“, isto tako možemo reći da ste i Vi “Neki dogradonačelnik“. Već dugi niz godina Hrvatska nogometna reprezentacija nas Hrvate čini sretnima i ponosnima svojim rezultatima i postignućima, i onda se nađe „Neki dogradonačelnik“ koji sve to želi zasjeniti svojom pozicijom u Gradu.
Cijela država organizira navijačke zone za praćenje utakmica Hrvatske nogometne reprezentacije osim Grada Splita. Pitamo se čiji je ovo grad i s kojim pravom samovoljno zabranjujete praćenje utakmica na rivi, trgovima i slično. Ako Vama Hrvatska ne znači ništa, osim pozicije i dobre plaće, nama je Hrvatska sve.
Stoga, kao branitelji i stvaratelji hrvatske države, zbog heroja koji su svojim životima stvorili državu, da bi Vi danas bili na poziciji na kojoj jeste, i pljuvali po svemu tome, tražimo (ne molimo) da se po hitnom postupku omogući praćenje utakmica na otvorenome kako na rivi tako i u ostalim dijelovima grada Splita. Ukoliko Vi osobno ne volite Hrvatsku nogometnu reprezentaciju, ne znači da je ne vole i ostali građani Splita, kao i mnogi turisti koji su u gradu a žele pratiti utakmice kako Hrvatske, tako i reprezentacija svojih država.
Pitamo se kako se na rivi mogu održavati razno razna događanja, a prijenos utakmica ne može. Čime se tu ugrožava arhitektura centra Grada, možda prevelikim zračenjem, svjetlosti ili pak nečim drugim?! Možda Vam smeta što bi gledatelji bili ogrnuti Hrvatskim zastavama a ne zastavama duginih boja.
Hajduk je simbol grada, i Hajduk se gleda na Poljudu. Hajduk se gleda i prati svugdje. Ovdje bismo napomenuli da uz Hajduk postoje još tri simbola grada, a to su: Sveti Duje, 4.gardijska brigada i Torcida, kojih velika većina navija za Hrvatsku nogometnu reprezentaciju i želi je pratiti. Ukoliko Vam smeta Hrvatska nogometna reprezentacija, Vi je nemojte gledati, odjavite TV za vrijeme kako ga vi nazivate „Nekakvog Eura“.
Stoga, još jednom zahtijevamo da postavite zone na rivi i na ostalim mjestima i trgovima u Splitu za gledanje Europskog prvenstva.
Što se tiče nas iz Udruge veterana 4.gardijske brigade, najoštrije osuđujemo Vaše izjave i još jednom konstatiramo da Vas može biti sram za te izjave koje dajete o Hrvatskoj nogometnoj reprezentaciji. Znamo da je ne volite, al što je previše, previše je.
Hrvatska iznad svih.”
-
Vijesti3 tjedna ago
Rim Tim Tagi Dim – tek pohvala Baalu?
-
Vijesti2 tjedna ago
HRVATIMA GOVORI? Njemački svećenik prije 300 g. zapisao koga će svi htjeti uništiti
-
Vijesti5 dana ago
Spomen pohod na Jazovku: Obilježavanje zločina nad ranjenicima iz zagrebačkih bolnica, od strane partizana
-
Vijesti2 tjedna ago
Hrvatska – Sretan ti Dan državnosti!
-
Vijesti3 tjedna ago
DEMONOLOG GOVORI: Ozdravljenje obiteljskog stabla
-
Vijesti2 tjedna ago
Preminuo je Louis d’Alencourt ‘apostol posljednjih vremena’
-
Vijesti2 tjedna ago
UVIJEK ČETVRTKOM Blagdan Tijelova – što danas točno slavimo?
-
Vijesti3 tjedna ago
HRVATSTVO u Istri – iz prve ruke… kao i hrvatska stradanja