Vijesti
Jedinstvena obitelj progonjenih kršćana
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2020/07/WWLst.jpg)
U svijetu u kojemu je djelatno mnoštvo nevladinih organizacija, dobrotvornih ustanova i humanitarnih institucija koje nastoje omogućiti dostojanstven život onima koji su u nevolji, posebno se ističe karitativna zaklada Open Doors, zasnovana 1955. godine u Nizozemskoj
U svijetu u kojemu je djelatno mnoštvo nevladinih organizacija, dobrotvornih ustanova i humanitarnih institucija koje nastoje omogućiti dostojanstven život onima koji su u nevolji, posebno se ističe karitativna zaklada Open Doors, zasnovana 1955. godine u Nizozemskoj.
Žarišna točka na koju je koncentrirana djelatnost ove zaklade jesu progonjeni kršćani u svijetu. Što je započelo kao osobna misija Nizozemca Andrewa van der Bijla, da u zemlje s onu stranu željezne zavjese prokrijumčari što više primjeraka zabranjenoga štiva Biblije, preraslo je u globalni pokret za osnaživanje progonjenih kršćana.
Danas 25 podružnica zaklade Open Doors diljem svijeta nastavlja misiju svoga utemeljitelja, koji je u međuvremenu prozvan – brat Andrew, „Božji švercer”. Opskrbljuju kršćane svime što im je potrebno: dijele primjerke Biblije i humanitarnu pomoć, savjetuju, brane i pomažu svima koji trpe zbog toga što slijede Isusa Krista. Budnim okom promatraju okolnosti u kojima žive progonjeni kršćani i donose im potrebnu pomoć izvana. U tom kontekstu, utemeljitelj van der Bijl uvijek je govorio: „Reci mi kamo ne možeš otići kao kršćanin, a ja ću ti pokazati put do tamo. Samo, možda ti ne budem znao reći kako ćeš otamo izaći.” O tomu mnogo govori i sam naziv ove zaklade. Engleski izraz Open Doors znači „Otvorena vrata”, u smislu da se preko ove organizacije otvaraju vrata za pristup progonjenim kršćanima.
Tijekom godine zaklada Open Doors osim opipljive pomoći progonjenim kršćanima svoja promatranja i studije bilježi i objavljuje u takozvanom Svjetskom popisu praćenja (engl. World Watch List). Svako izdanje takvoga popisa uzima u obzir države u kojima kršćani žive pod stalnim pritiskom, bilo da je riječ o stalnom nadziranju mjerodavnih institucija putem video-kamera kao u Kini, bilo da je riječ o izravnom nasilju nad kršćanima kao što je bio slučaj u prošlogodišnjim napadima na Uskrs, na crkvu u Šri Lanki. Navedeni popis država izračuna se posebnom metodologijom, uzimajući u obzir sve podatke s terena.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2020/07/2020_World_Watch_List-1.jpg)
Već je godinama na samom vrhu ovoga popisa Sjeverna Koreja. Slijede Afganistan (2. mjesto), Somalija (3.), Libija (4.) i Pakistan (5.). Zemlje koje su ove godine na popisu World Watch List mogu se podijeliti na nekoliko skupina, prema vrsti nasilja koji se vrši nad kršćanima.
Pod stalnim nadzorom
U Kini (23. na popisu World Watch List) danas živi oko 93 milijuna kršćana. Progon koji se vrši nad njima nedavno je zaoštren uslijed tehnološkoga napretka ove države. Naime, smatra se da oko 415 milijuna kamera svakoga trenutka nadzire svaki pokret građana na javnim prostorima, a postoji i vrlo sofisticiran softver za prepoznavanje lica. Čak je i pri kupovini mobitela zakonska obveza dopustiti snimanje lica. Tako udružene, ove se dvije tehnologije mogu koristiti za sustavno praćenje pojedinaca kao nikad ranije. Posebno ako se radi o kršćanima, sljedbenicima „strane religije”, preko koje se zapadne sile navodno žele infiltrirati.
Planirano je da i u Indiji (10. mjesto) Vlada uvede nacionalni sustav prepoznavanja lica. U vremenu prikupljanja podataka za stvaranje najnovijega popisa zaklade Open Doors prijavljeno je 447 slučajeva nasilja i zločina nad kršćanima u Indiji. Postoji opravdana bojazan da bi sustavno praćenje osoba moglo dodatno povećati ovaj broj.
Nasilje islamskoga ekstremizma
Subsaharska Afrika u zadnje vrijeme bilježi nagli porast nasilja po rukama islamskih ekstremista. To se posebno vidi u zemljama ili pokrajinama u kojima je slaba službena vlast ili ona uopće ne postoji. Skupine ekstremista često ubijaju, otimaju i siju kaos, bez susljednoga kažnjavanja tih zločina.
Burkina Faso (28. mjesto, skok od čak 33 mjesta u odnosu na prošlu godinu) dugo je vremena bila simbol religijske tolerancije, ali danas kršćani tvrde da se ondje bore za opstanak. Ubijeni su deseci svećenika, a otet je velik je broj protestantskih pastora i njihovih obitelji. Nadalje, predsjednik Malija (29. mjesto) krajem 2018. godine izjavio je kako je u opasnost dovedena opstojnost države zbog islamističkih džihadista. Srednjoafrička Republika (25. mjesto) također bilježi velik broj militantnih skupina, od kojih mnogi ciljano napadaju kršćane. A na sjeveru Kameruna (48. mjesto) još uvijek je snažno prisutan militaristički Boko Haram.
Ista džihadistička skupina nazočna je i na sjeveru Nigerije (12. mjesto). Ova država istovremeno vodi bitku protiv militantnih skupina plemena Hausa-Fulani, koji žive na sjeveru Nigerije. Na istom prostoru djelatni su teroristi Islamske Države u pokrajini Zapadna Afrika (ISWAP).
Muslimanske milicije u Aziji
Utjecaj radikalnih islamista nije osjetan samo u dijelovima srednje Afrike, nego i u pojedinim državama Azije. U Šri Lanki (30. mjesto, skok od 16 mjesta) ubijeno je 250 ljudi, a još je 500 ozlijeđenih u napadu na katoličke i protestantske crkve i hotele na Uskrs 2018. godine. U Pakistanu (5. mjesto) službena vlast često tolerira zločinačke pothvate pojedinih skupina muslimanskih radikala. S obzirom na društveni utjecaj ovih skupina, ne očekuje se ublažavanje pakistanskih zakona o bogohuljenju. Trenutno je u Pakistanu utamničeno više od 20 kršćana zbog optužbi za blasfemiju.
Kršćanstvo pred nestankom
Gotovo devet godina traje građanski rat u Siriji (11. mjesto), a još duže sukobi u Iraku (15. mjesto), u kojima kršćanske zajednice i dalje vode borbu za opstanak. U Iraku je trenutno oko 200.000 kršćana od ukupno 1,5 milijun prije 2003. godine. U samo jednom naraštaju broj kršćana opao je za velikih 87 %. Neki su se kršćani vratili na svoja ognjišta, ali je mnogima povratak otežan zbog životne sigurnosti, školstva, zdravstva i problema u vezi sa zaposlenjem.
U Siriji je stanje još zamršenije. Ukupno je prije rata ondje živjelo oko 2,2 milijuna kršćana, a danas ih je tek 740.000. Život se barem djelomično vraća u normalu u zonama koje su pod ponovnom upravom službene vlasti, ali još uvijek postoji velika potreba za osnovnim životnim potrepštinama, odgovarajućim zdravstvenim sustavom i prilikama za zaposlenjem. Sirijski su kršćani uz sve to jako raseljeni – bilo u zemlji, bilo izvan nje. Osim toga, negativan utjecaj na kršćansko stanovništvo imaju i napadi turske vojske na sjeveru Sirije, gdje je izravno pogođeno oko 40.000 kršćana u područjima gdje žive Kurdi.
Generalni ravnatelj zaklade Open Doors David Curry u uvodniku ovogodišnjega izdanja zaključio je: „Čitat ćete brojke i podatke koje predstavljaju stvarne kršćane, kao što smo stvarni vi i ja, koji dižu svoj glas za Boga – i koji zbog toga trpe. Ali ti ljudi nisu stranci; oni su naša obitelj. A mi imamo mogućnost da budemo s njima. Jer u osobi Isusa Krista mi i svi kršćani koji žive u ovih 50 država svijeta koje su na popisu World Watch List činimo jednu Crkvu, jednu jedinstvenu Obitelj.”
Izvor: Svjetlo riječi
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2019/02/croativStyleCooperBlack-OL-White-Transp.png)
Vijesti
Ususret inicijativi da se u Saboru donese odluka o obilježavanju Dana sjećanja na djecu koja su stradala u Domovinskom ratu
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/drama-o-djeci-scaled.jpg)
Za smrt osmero djece iz Viteza koja su, dana 10. lipnja 1993. poginula u eksploziji granate, ni nakon 27 godina nitko nije odgovarao. Taj strašan zločin počinili su pripadnici Armije BiH, a najmlađa žrtva je bila devetogodišnja djevojčica Augustina Grebenar.
Među žrtvama su i 12-godišnjak Milan i 18-godišnja Sanja Garić, također brat i sestra, kao i 15-godišnjaci Dragan Ramljak, Draženko Čečura i Sanja Križanović, te desetogodišnji Boris Antičević.
Zašto ni nakon 31 godinu nakon te strašne tragedije nema procesuiranih upitali su se sudionici okruglog stola pod nazivom ‘Spomendan na djecu ubijenu u obrambenom Domovinskome ratu’ prof. dr. sc. Ante Nazor, dr. sc. Mihovil Biočić, dr. sc. Tihomir Rajčić i mr. sc. Petar Perić. Okrugli stol se održao u nedjelju 16. lipnja 2024. u Kulturnom centru Kaštel Lukšić, a u punoj dvorani uz sudionike okruglog stola sudjelovali su gosti udruge ‘Osmica’ iz Viteza. Prije okruglog stola KUD Karol Wojtyila je u suorganizaciji s Hrvatskom udrugom Benedikt i Gradskom knjižnicom Kaštela izveo antiratnu predstavu ‘Brod’ (tekst i režija Doris Grgurin). Okupljeni su imali prilike čuti potresno svjedočanstvo preživjelog Ivana Garića iz Viteza, a ovdje prenosimo, dopuštenjem autora, izlaganje dr.sc. Tihomira Rajčića na temu ”Spomendan na djecu stradalnike Domovinskog rata”.
»Dragi prijatelji najprije želim pozdraviti našu hrvatsku braću iz Bosne i Hercegovine koja još uvijek nisu u punoj mjeri ostvarila svoje legitimno pravo na jednakopravnost i konstitutivnost hrvatskog naroda. To je problem koji, u znatnoj mjeri, moramo rješavati, ne samo u BIH nego i u Hrvatskoj.
Večerašnje ću izlaganje ću započeti vrlo ružnim i vrlo opasnom događajem koji se nekidan zbio u Beogradu. Naime, na Svesrpskom saboru (nazvan “Jedan narod, jedan sabor – Srbija i Srpska”) iza kojega stoji Vlada Republike Srbije, poručeno je, kako Srbija i dalje namjerava manipulirati brojem srpske djece koja su stradala u Drugom svjetskom ratu ističući logore smrti Jastrebarsko, Sisak, Đakovo i Stara Gradiška.
Iz ovoga je posve jasno da službeni Beograd ne namjerava prihvatiti svoj dio odgovornosti za strahote 20. stoljeća nego namjerava nastaviti propagandnu agresiju na Hrvatsku.
Zato je večerašnji skup vrlo važan jer nastoji iz zaborava istrgnuti hrvatsku djecu koja su bila žrtve vojnih i paravojnih formacija što su ih beogradska gospoda, koja su prije tridesetak godina bili drugovi, slala na Hrvatsku.
Taj zaborav je posebno težak jer su pripadnici jugoslavenske (beogradske) vojske i njihove pročetničke paravojne postrojbe u Hrvatskoj ubili oko 400 djece. Na nekoliko tisuća djece su na različite načine bile žrtve jugoslavensko-srpske agresije.
Ja se već vrlo dugo i temeljito bavim vanjskom politikom i dobro znadem manipulacije u vladinim vrhovima velikih sila. To je nešto na čemu trebamo učiti.
Zato sam odlučio posegnuti zapadnim primjerima njegovanja sjećanja na stradalu djecu. Ti primjeri bi nas trebali potaknuti na odlučnije zalaganje za očuvanje ovoga važnog povijesnog sjećanja.
Za nas kao europski narod vrlo je poučno držanje Velike Britanije koja vrlo pažljivo artikulira, čuva i u svijetu promiče svoje povijesno sjećanje. Dio toga sjećanja je Spomenik djeci koja su na početku Drugoga svjetskoga rata poginula u nacističkome bombardiranju Londona.
Velika Britanija je bila prva prava antifašistička velesila koja se uspješno oduprla Hitleru. Na toj činjenici Britanci i danas grade svoj nacionalni prestiž ne zaboravljajući djecu koja su stradala u teškim danima nacističke agresije.
Zato i mi moramo čuvati naše nacionalno sjećanje i graditi svoj nacionalni prestiž ali i čuvati sjećanje na djecu koju su u Domovinskome ratu stradala od ruke beogradskih agresora i mučitelja.
Drugi važan i poučan primjer je muzej Yad Vashem u Jeruzalemu koji je 2005. i 2006. organizirao putujuću izložbu „Bez dječje igre“ koja je, kako piše u službenome priopćenju UN-a, trebala potaknuti čuvanje sjećanja na oko 1,5 milijuna djece koju su u Drugom svjetskom ratu ubili nacisti.
Naši večerašnji domaćini, a posebno naši mali glumci postupili su upravo na takav način. Predočili su nam sliku dječje igre koju su prekinuli pucnji oružja.
Na nama odraslima, posebno na odraslima kojima je narod povjerio sudbinu Hrvatske, je da postupamo isto. Njegovati sjećanje na stradanje hrvatske djece od okupatora.
Poučan je primjer i češkoga mjesta Lidice gdje danas stoje pojedinačni spomenici u sjećanje na 82 djece koja su u II. svjetskom ratu ubili nacisti. Nešto slično bi korisno bilo i Hrvatskoj.
Možda bi u Vukovaru koji je danas ključna točka nacionalnoga sjećanja na stradanje iz Domovinskoga rata trebalo podignuti spomenik dječaka i djevojčice koji bi simbolizirali svu djecu koja su poginula i stradala od ruku beogradskih okupatora.
Koliko je to važno pokazuje i slučaj Ukrajine gdje Rusija ne samo da ubija nego i krade djecu. U strahoti ovoga najnovijega europskoga rata je prema najnovijim podacima poginulo 550 ukrajinske djece čije je stradanje 6. lipnja obilježeno izložbom „Nenapisana knjiga života“ na kojoj su posjetitelji mogli ostaviti igračku na prigodni „Žrtvenik djeci“. Obilježavanje je održano u Muzeju ukrajinske povijesti i zbog moralnih, diplomatskih i političkih razloga dobilo je publicitet u Americi i Europi. To je ono čemu i mi trebamo težiti.
Govoreći na ovome skupu ukrajinska prva dama je rekla kako se ukrajinsku djecu može zaštititi samo zatvaranjem ukrajinskoga neba što bi ih zaštitilo od ruskih projektila.
Poruka je jasna. Moramo biti snažni, odlučni i diplomatski mudri. Moramo Europi i svijetu, uporno koristeći provjerene podatke, objašnjavati sjećanje na potisnute hrvatske žrtve 20. stoljeća. A među njima i djecu stradalu u Domovinskome ratu.
Na koncu valja spomenuti da je Vlada kantona Sarajevo u Bosni i Hercegovini 2019. odredila da se 5. svibnja obilježava kao Dan sjećanja na preko 1600 djece poginule u srpskoj opsadi tog grada od 1992. do 1996. godine. Još jedna strahota koju službeni Beograd ne želi priznati.
Završit ću gdje sam i počeo, nedavnim vrlo opasnim prijetnjama iz Beograda. Naime iz Beograda su nam Vlada Republike Srbije i Republike Srpske u BiH u točci 34. svoje Deklaracije poručile sljedeće:
„Potrebno je svetu predstaviti enormno stradanje i genocid koji je izvršen nad Srbima u sistemu logora NDH, i u svetu jedinstvenim logorima smrti za decu Jastrebarsko, Sisak, Đakovo i Stara Gradiška. Logori i masovna stratišta i gubilišta Jasenovac, Donja Gradina, Sajmište, Banjica, Sremska Mitrovica, Kragujevac, Gospić, Jadovno, Pag, Jablanac, Mlaka, Slana, Zenica, Sarajevo, Vlasenica, Višegrad, Paklenica, Prebilovci, nebrojene jame u hercegovačkom i dinarskom kršu, kozaračka i druga srpska sela širom današnje Republike Srpske, Republike Srbije, Federacije BiH i Hrvatske bila su samo neka od mesta u kojima su vršeni svirepi zločini i masovna ubistva srpskog naroda.“
Dakle, ista stara beogradska priča. Ova zastrašujuća propagandna prijetnja iz Beograda uči nas da zaista moramo biti hrabriji i odlučniji u čuvanju i promicanju vlastitoga povijesnoga sjećanja.
Naime, u razmišljanju službenoga Beograda ne postoji priznanje za zločine koje su srbijanska vojska i srpski pobunjenici počinili u Hrvatskoj i susjednoj BiH.
U njihovu razmišljanju ne postoje djeca koja su u Domovinskome ratu poginula i stradala od ruku beogradskih agresora.
U njihovom razmišljanju samo su oni žrtve, a svi ostali se trebaju klanjati stvarnim ili izmišljenim srpskim žrtvama. Zato ne čudi što u Beogradu postoji spomenik djeci poginuloj u američkome bombardiranju 1999. godine kojim je ustvari zaustavljeno etničko čišćenje Albanaca na Kosovu.
Poruka je jasna. Srbija, navodno, nije činila zločine i ona je, opet navodno, isključivo žrtva.
Ovakva nakaradna logika nas uči da moramo biti oprezni i izbjegavati otrovno mitološko povijesno sjećanje na kojemu se gradi ova užasna propaganda iz Beograda.
Zato sa današnjega skupa podupiremo dugogodišnji rad Zajednice udruga hrvatskih civilnih stradalnika Domovinskoga rata Republike Hrvatske. Podupiremo njihov zahtjev poslan Odboru za hrvatske branitelje Hrvatskoga sabora da se ustanovi spomendan za najmlađe mučenike Domovinskoga rata. Najprikladniji nadnevci za taj spomendan su 1. listopad (na blagdan Svete Male Terezije) i 3. svibnja 1991. godine, kada su od strane beogradskih vojnika poginula djeca u Slavonskome Brodu.
Nadamo se da će novi saziv Hrvatskoga sabora uskoro ustanoviti ovaj spomendan i tako na prikladan način obilježiti sjećanje na djecu-mučenike Domovinskoga rata kako se to više ne bi ponovilo u europskoj povijesti.
To je na prvom mjestu njihova dužnost prema stradaloj djeci.
No, gledano u širem smislu, taj čin je potreban u smislu obrane od beogradske propagandne agresije koja nas želi uvjeriti da njihove zločine moramo zaboraviti a njihovim žrtvama, stvarnim ili izmišljenim se klanjati.
Ustanovljenje spomendana ili dana sjećanja na djecu stradalu u Domovinskome ratu značilo bi da Beogradu poručujemo „dosta“ i da smo se spremni sa istinom i knjigom u ruci suprotstaviti njihovim lažima.
Hvala vam na pozornosti«.
Vijesti
DANI HRVATA BUNJEVACA U SPLITU I SPLITSKO-DALMATINSKOJ ŽUPANIJI
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Bunjevci-u-splitu-naslovnica.jpg)
Hrvatska matica iseljenika – podružnica Split i ogranak Matice hrvatske u Splitu, s Hrvatskom udrugom Benedikt i Hrvatskim nadzemljem, pozivaju vas na manifestaciju
“DANI HRVATA BUNJEVACA U SPLITU i SPLITSKO-DALMATINSKOJ ŽUPANIJI”
Na susretu će se predstaviti Zavod za kulturu vojvođanskih Hrvata i Novinsko izdavačka ustanova “Hrvatska riječ”, uz tamburašku pratnju orkestra “Festival bunjevačkih pisama” iz Subotice.
Skup će se održati u velikoj dvorani Nadbiskupskog sjemeništa u Splitu, Ul. Zrinsko-frankopanska 19, u subotu 22. lipnja u 19:30 sati.
Cijela smotra se ostvaruje u suradnji sa Splitsko-dalmatinskom županijom, Gradom Splitom i Gradom Kaštela.
Pogledajte plakat…
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Bunjevci-u-splitu-nadbiskup.jpg)
Sutradan 23. lipnja Hrvatska matica iseljenika, Župa sv. Josipa na Mertojaku i Likovna udruga “Emanuel Vidović”, u sklopu gornje manifestacije predstavljaju likovno svralaštvo u tehnici slame Galerije prve kolonije naive iz Tavankuta (Vojvodina) te Hrvatsko kulturno prosvjetno društvo iz Tavakuta.
Predstavljanje će se održati u nedjelju, 23 lipnja 2024. a započinje Svetom misom u 9:30 sati.
Cijela realizacija skupa je u suradnji s Splitsko-dalmatinskom županijom, Gradom Splitom i Gradom Kaštela.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/IMG-20240617-WA0018-1024x826.jpg)
Vijesti
IZVANREDNA VIJEST IZ MEĐUGORJA: ‘GOSPA JE ISPRUŽILA RUKE NAD SVE PRISUTNE’ – Posebna devetnica
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Gospa-pruza-ruke.jpg)
Portal Međugorjeinfo, podijelio je izvanrednu vijest iz Međugorja koja se proširila društvenim mrežama čime je pojačan intenzitet i dramatičnost ovog poziva – prenosi Zrinka Požežanac u Vjera.hr.
Naime 15. lipnja započela je priprema za devetnicu u župi Međugorje, a kao priprema za obljetnicu ukazanja 24. lipnja. Sve se odvijalo 15. lipnja oko 18. 40 kad, kako kažu vidjelica Marija Pavlović Lunetti ima svoje redovito privatno ukazanje.
Ovoga puta ipak, dogodilo se nešto posebno, kažu da je Gospa uputila poseban poziv svima.
![](https://vjera.hr/wp-content/uploads/2024/06/Slika-zaslona-2024-06-04-u-11.35.11-1024x762.jpg)
Ukazanje svih dana devetnice: moli se za mir u svijetu
“Gospa je pozvala sve vjernike, župljane i hodočasnike da se ujedine u molitvi krunice od sutra, nedjelje 16. lipnja u 22:00 sata na Brdu ukazanja kod Gospina kipa.
Tamo će nakon molitve, oko 23.30 sati biti i ukazanje vidjelici Mariji tokom svih ovih dana devetnice. Gospa je, naime rekla da se moli za mir u svijetu,” piše u pozivu, a pozivaju se i svi vjernici van Međugorja da ovih dana mole upravo za tu nakanu.
Mnogi su se odazvali. Naime, u večeri prvog dana devetnice 16. lipnja na Podbrdu su se okupile stotine ljudi u molitvi krunice, po želji Gospe. A još tisuće su molitvu pratile preko video prijenosa.
Po riječima vidjelice Marije, Gospa je došla za vrijeme krunice, ispružila ruke nad sve prisutne i molila majčinskim jezikom duže vremena. Nakon toga je zamolila da se još više ljudi uključi u molitvu sutradan 17. lipnja, jer mir je prijeko potreban. Blagoslovila je narod i otišla u nebo, po kazivanju Marije Pavlović.
Molitvu pratite uživo
OVDJE je link na kojem možete pratiti molitvu s Podbrda u 22 sata svih devet dana devetnice.
“Gospa nikad u 43 godine ukazanja nije ovako izvanredno pozivala na molitvu kao što se dogodilo sada.
“Molitvom i postom čak se i ratovi mogu zaustaviti” govorila je prije nego je krenuo rat u HR i BiH ali bili smo gluhi na njen poziv. Nemojmo dopustiti da nas sotona zavede i ukrade nam vrijeme za molitvu da ne sudjelujemo zajedno s Gospom u njezinu planu.
U predzadnjoj Gospinoj poruci Gospa nas podsjeća koliko je Sotona jak (to jer rekla više od 20 puta), a njegova jakost može se slomiti samo molitvom i postom.
Poruka 25. travanja 2024. glasila je: “Draga djeco! S vama sam da vam kažem da vas volim i potičem na molitvu, jer sotona je jak i svakim danom njegova snaga je jača preko onih koji su izabrali smrt i mržnju. Vi, dječice, budite molitva i moje ispružene ruke ljubavi za sve one koji su u tami i traže svijetlo Boga našega. Hvala vam što ste se odazvali mome pozivu. ”, stoji u apelu koji se dijeli društvenim mrežama.
izvori: Medjugorje.info | Vjera.hr | Croativ.net
-
Vijesti4 tjedna ago
Rim Tim Tagi Dim – tek pohvala Baalu?
-
Vijesti1 tjedan ago
Spomen pohod na Jazovku: Obilježavanje zločina nad ranjenicima iz zagrebačkih bolnica, od strane partizana
-
Vijesti22 sata ago
IZVANREDNA VIJEST IZ MEĐUGORJA: ‘GOSPA JE ISPRUŽILA RUKE NAD SVE PRISUTNE’ – Posebna devetnica
-
Vijesti3 tjedna ago
HRVATIMA GOVORI? Njemački svećenik prije 300 g. zapisao koga će svi htjeti uništiti
-
Vijesti3 tjedna ago
Hrvatska – Sretan ti Dan državnosti!
-
Vijesti3 tjedna ago
UVIJEK ČETVRTKOM Blagdan Tijelova – što danas točno slavimo?
-
Vijesti3 tjedna ago
HRVATSTVO u Istri – iz prve ruke… kao i hrvatska stradanja
-
Vijesti3 tjedna ago
Preminuo je Louis d’Alencourt ‘apostol posljednjih vremena’