Vijesti
Ususret inicijativi da se u Saboru donese odluka o obilježavanju Dana sjećanja na djecu koja su stradala u Domovinskom ratu
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/drama-o-djeci-scaled.jpg)
Za smrt osmero djece iz Viteza koja su, dana 10. lipnja 1993. poginula u eksploziji granate, ni nakon 27 godina nitko nije odgovarao. Taj strašan zločin počinili su pripadnici Armije BiH, a najmlađa žrtva je bila devetogodišnja djevojčica Augustina Grebenar.
Među žrtvama su i 12-godišnjak Milan i 18-godišnja Sanja Garić, također brat i sestra, kao i 15-godišnjaci Dragan Ramljak, Draženko Čečura i Sanja Križanović, te desetogodišnji Boris Antičević.
Zašto ni nakon 31 godinu nakon te strašne tragedije nema procesuiranih upitali su se sudionici okruglog stola pod nazivom ‘Spomendan na djecu ubijenu u obrambenom Domovinskome ratu’ prof. dr. sc. Ante Nazor, dr. sc. Mihovil Biočić, dr. sc. Tihomir Rajčić i mr. sc. Petar Perić. Okrugli stol se održao u nedjelju 16. lipnja 2024. u Kulturnom centru Kaštel Lukšić, a u punoj dvorani uz sudionike okruglog stola sudjelovali su gosti udruge ‘Osmica’ iz Viteza. Prije okruglog stola KUD Karol Wojtyila je u suorganizaciji s Hrvatskom udrugom Benedikt i Gradskom knjižnicom Kaštela izveo antiratnu predstavu ‘Brod’ (tekst i režija Doris Grgurin). Okupljeni su imali prilike čuti potresno svjedočanstvo preživjelog Ivana Garića iz Viteza, a ovdje prenosimo, dopuštenjem autora, izlaganje dr.sc. Tihomira Rajčića na temu ”Spomendan na djecu stradalnike Domovinskog rata”.
»Dragi prijatelji najprije želim pozdraviti našu hrvatsku braću iz Bosne i Hercegovine koja još uvijek nisu u punoj mjeri ostvarila svoje legitimno pravo na jednakopravnost i konstitutivnost hrvatskog naroda. To je problem koji, u znatnoj mjeri, moramo rješavati, ne samo u BIH nego i u Hrvatskoj.
Večerašnje ću izlaganje ću započeti vrlo ružnim i vrlo opasnom događajem koji se nekidan zbio u Beogradu. Naime, na Svesrpskom saboru (nazvan “Jedan narod, jedan sabor – Srbija i Srpska”) iza kojega stoji Vlada Republike Srbije, poručeno je, kako Srbija i dalje namjerava manipulirati brojem srpske djece koja su stradala u Drugom svjetskom ratu ističući logore smrti Jastrebarsko, Sisak, Đakovo i Stara Gradiška.
Iz ovoga je posve jasno da službeni Beograd ne namjerava prihvatiti svoj dio odgovornosti za strahote 20. stoljeća nego namjerava nastaviti propagandnu agresiju na Hrvatsku.
Zato je večerašnji skup vrlo važan jer nastoji iz zaborava istrgnuti hrvatsku djecu koja su bila žrtve vojnih i paravojnih formacija što su ih beogradska gospoda, koja su prije tridesetak godina bili drugovi, slala na Hrvatsku.
Taj zaborav je posebno težak jer su pripadnici jugoslavenske (beogradske) vojske i njihove pročetničke paravojne postrojbe u Hrvatskoj ubili oko 400 djece. Na nekoliko tisuća djece su na različite načine bile žrtve jugoslavensko-srpske agresije.
Ja se već vrlo dugo i temeljito bavim vanjskom politikom i dobro znadem manipulacije u vladinim vrhovima velikih sila. To je nešto na čemu trebamo učiti.
Zato sam odlučio posegnuti zapadnim primjerima njegovanja sjećanja na stradalu djecu. Ti primjeri bi nas trebali potaknuti na odlučnije zalaganje za očuvanje ovoga važnog povijesnog sjećanja.
Za nas kao europski narod vrlo je poučno držanje Velike Britanije koja vrlo pažljivo artikulira, čuva i u svijetu promiče svoje povijesno sjećanje. Dio toga sjećanja je Spomenik djeci koja su na početku Drugoga svjetskoga rata poginula u nacističkome bombardiranju Londona.
Velika Britanija je bila prva prava antifašistička velesila koja se uspješno oduprla Hitleru. Na toj činjenici Britanci i danas grade svoj nacionalni prestiž ne zaboravljajući djecu koja su stradala u teškim danima nacističke agresije.
Zato i mi moramo čuvati naše nacionalno sjećanje i graditi svoj nacionalni prestiž ali i čuvati sjećanje na djecu koju su u Domovinskome ratu stradala od ruke beogradskih agresora i mučitelja.
Drugi važan i poučan primjer je muzej Yad Vashem u Jeruzalemu koji je 2005. i 2006. organizirao putujuću izložbu „Bez dječje igre“ koja je, kako piše u službenome priopćenju UN-a, trebala potaknuti čuvanje sjećanja na oko 1,5 milijuna djece koju su u Drugom svjetskom ratu ubili nacisti.
Naši večerašnji domaćini, a posebno naši mali glumci postupili su upravo na takav način. Predočili su nam sliku dječje igre koju su prekinuli pucnji oružja.
Na nama odraslima, posebno na odraslima kojima je narod povjerio sudbinu Hrvatske, je da postupamo isto. Njegovati sjećanje na stradanje hrvatske djece od okupatora.
Poučan je primjer i češkoga mjesta Lidice gdje danas stoje pojedinačni spomenici u sjećanje na 82 djece koja su u II. svjetskom ratu ubili nacisti. Nešto slično bi korisno bilo i Hrvatskoj.
Možda bi u Vukovaru koji je danas ključna točka nacionalnoga sjećanja na stradanje iz Domovinskoga rata trebalo podignuti spomenik dječaka i djevojčice koji bi simbolizirali svu djecu koja su poginula i stradala od ruku beogradskih okupatora.
Koliko je to važno pokazuje i slučaj Ukrajine gdje Rusija ne samo da ubija nego i krade djecu. U strahoti ovoga najnovijega europskoga rata je prema najnovijim podacima poginulo 550 ukrajinske djece čije je stradanje 6. lipnja obilježeno izložbom „Nenapisana knjiga života“ na kojoj su posjetitelji mogli ostaviti igračku na prigodni „Žrtvenik djeci“. Obilježavanje je održano u Muzeju ukrajinske povijesti i zbog moralnih, diplomatskih i političkih razloga dobilo je publicitet u Americi i Europi. To je ono čemu i mi trebamo težiti.
Govoreći na ovome skupu ukrajinska prva dama je rekla kako se ukrajinsku djecu može zaštititi samo zatvaranjem ukrajinskoga neba što bi ih zaštitilo od ruskih projektila.
Poruka je jasna. Moramo biti snažni, odlučni i diplomatski mudri. Moramo Europi i svijetu, uporno koristeći provjerene podatke, objašnjavati sjećanje na potisnute hrvatske žrtve 20. stoljeća. A među njima i djecu stradalu u Domovinskome ratu.
Na koncu valja spomenuti da je Vlada kantona Sarajevo u Bosni i Hercegovini 2019. odredila da se 5. svibnja obilježava kao Dan sjećanja na preko 1600 djece poginule u srpskoj opsadi tog grada od 1992. do 1996. godine. Još jedna strahota koju službeni Beograd ne želi priznati.
Završit ću gdje sam i počeo, nedavnim vrlo opasnim prijetnjama iz Beograda. Naime iz Beograda su nam Vlada Republike Srbije i Republike Srpske u BiH u točci 34. svoje Deklaracije poručile sljedeće:
„Potrebno je svetu predstaviti enormno stradanje i genocid koji je izvršen nad Srbima u sistemu logora NDH, i u svetu jedinstvenim logorima smrti za decu Jastrebarsko, Sisak, Đakovo i Stara Gradiška. Logori i masovna stratišta i gubilišta Jasenovac, Donja Gradina, Sajmište, Banjica, Sremska Mitrovica, Kragujevac, Gospić, Jadovno, Pag, Jablanac, Mlaka, Slana, Zenica, Sarajevo, Vlasenica, Višegrad, Paklenica, Prebilovci, nebrojene jame u hercegovačkom i dinarskom kršu, kozaračka i druga srpska sela širom današnje Republike Srpske, Republike Srbije, Federacije BiH i Hrvatske bila su samo neka od mesta u kojima su vršeni svirepi zločini i masovna ubistva srpskog naroda.“
Dakle, ista stara beogradska priča. Ova zastrašujuća propagandna prijetnja iz Beograda uči nas da zaista moramo biti hrabriji i odlučniji u čuvanju i promicanju vlastitoga povijesnoga sjećanja.
Naime, u razmišljanju službenoga Beograda ne postoji priznanje za zločine koje su srbijanska vojska i srpski pobunjenici počinili u Hrvatskoj i susjednoj BiH.
U njihovu razmišljanju ne postoje djeca koja su u Domovinskome ratu poginula i stradala od ruku beogradskih agresora.
U njihovom razmišljanju samo su oni žrtve, a svi ostali se trebaju klanjati stvarnim ili izmišljenim srpskim žrtvama. Zato ne čudi što u Beogradu postoji spomenik djeci poginuloj u američkome bombardiranju 1999. godine kojim je ustvari zaustavljeno etničko čišćenje Albanaca na Kosovu.
Poruka je jasna. Srbija, navodno, nije činila zločine i ona je, opet navodno, isključivo žrtva.
Ovakva nakaradna logika nas uči da moramo biti oprezni i izbjegavati otrovno mitološko povijesno sjećanje na kojemu se gradi ova užasna propaganda iz Beograda.
Zato sa današnjega skupa podupiremo dugogodišnji rad Zajednice udruga hrvatskih civilnih stradalnika Domovinskoga rata Republike Hrvatske. Podupiremo njihov zahtjev poslan Odboru za hrvatske branitelje Hrvatskoga sabora da se ustanovi spomendan za najmlađe mučenike Domovinskoga rata. Najprikladniji nadnevci za taj spomendan su 1. listopad (na blagdan Svete Male Terezije) i 3. svibnja 1991. godine, kada su od strane beogradskih vojnika poginula djeca u Slavonskome Brodu.
Nadamo se da će novi saziv Hrvatskoga sabora uskoro ustanoviti ovaj spomendan i tako na prikladan način obilježiti sjećanje na djecu-mučenike Domovinskoga rata kako se to više ne bi ponovilo u europskoj povijesti.
To je na prvom mjestu njihova dužnost prema stradaloj djeci.
No, gledano u širem smislu, taj čin je potreban u smislu obrane od beogradske propagandne agresije koja nas želi uvjeriti da njihove zločine moramo zaboraviti a njihovim žrtvama, stvarnim ili izmišljenim se klanjati.
Ustanovljenje spomendana ili dana sjećanja na djecu stradalu u Domovinskome ratu značilo bi da Beogradu poručujemo „dosta“ i da smo se spremni sa istinom i knjigom u ruci suprotstaviti njihovim lažima.
Hvala vam na pozornosti«.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2019/02/croativStyleCooperBlack-OL-White-Transp.png)
Vijesti
DANI HRVATA BUNJEVACA U SPLITU I SPLITSKO-DALMATINSKOJ ŽUPANIJI
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Bunjevci-u-splitu-naslovnica.jpg)
Hrvatska matica iseljenika – podružnica Split i ogranak Matice hrvatske u Splitu, s Hrvatskom udrugom Benedikt i Hrvatskim nadzemljem, pozivaju vas na manifestaciju
“DANI HRVATA BUNJEVACA U SPLITU i SPLITSKO-DALMATINSKOJ ŽUPANIJI”
Na susretu će se predstaviti Zavod za kulturu vojvođanskih Hrvata i Novinsko izdavačka ustanova “Hrvatska riječ”, uz tamburašku pratnju orkestra “Festival bunjevačkih pisama” iz Subotice.
Skup će se održati u velikoj dvorani Nadbiskupskog sjemeništa u Splitu, Ul. Zrinsko-frankopanska 19, u subotu 22. lipnja u 19:30 sati.
Cijela smotra se ostvaruje u suradnji sa Splitsko-dalmatinskom županijom, Gradom Splitom i Gradom Kaštela.
Pogledajte plakat…
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Bunjevci-u-splitu-nadbiskup.jpg)
Sutradan 23. lipnja Hrvatska matica iseljenika, Župa sv. Josipa na Mertojaku i Likovna udruga “Emanuel Vidović”, u sklopu gornje manifestacije predstavljaju likovno svralaštvo u tehnici slame Galerije prve kolonije naive iz Tavankuta (Vojvodina) te Hrvatsko kulturno prosvjetno društvo iz Tavakuta.
Predstavljanje će se održati u nedjelju, 23 lipnja 2024. a započinje Svetom misom u 9:30 sati.
Cijela realizacija skupa je u suradnji s Splitsko-dalmatinskom županijom, Gradom Splitom i Gradom Kaštela.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/IMG-20240617-WA0018-1024x826.jpg)
Vijesti
IZVANREDNA VIJEST IZ MEĐUGORJA: ‘GOSPA JE ISPRUŽILA RUKE NAD SVE PRISUTNE’ – Posebna devetnica
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/06/Gospa-pruza-ruke.jpg)
Portal Međugorjeinfo, podijelio je izvanrednu vijest iz Međugorja koja se proširila društvenim mrežama čime je pojačan intenzitet i dramatičnost ovog poziva – prenosi Zrinka Požežanac u Vjera.hr.
Naime 15. lipnja započela je priprema za devetnicu u župi Međugorje, a kao priprema za obljetnicu ukazanja 24. lipnja. Sve se odvijalo 15. lipnja oko 18. 40 kad, kako kažu vidjelica Marija Pavlović Lunetti ima svoje redovito privatno ukazanje.
Ovoga puta ipak, dogodilo se nešto posebno, kažu da je Gospa uputila poseban poziv svima.
![](https://vjera.hr/wp-content/uploads/2024/06/Slika-zaslona-2024-06-04-u-11.35.11-1024x762.jpg)
Ukazanje svih dana devetnice: moli se za mir u svijetu
“Gospa je pozvala sve vjernike, župljane i hodočasnike da se ujedine u molitvi krunice od sutra, nedjelje 16. lipnja u 22:00 sata na Brdu ukazanja kod Gospina kipa.
Tamo će nakon molitve, oko 23.30 sati biti i ukazanje vidjelici Mariji tokom svih ovih dana devetnice. Gospa je, naime rekla da se moli za mir u svijetu,” piše u pozivu, a pozivaju se i svi vjernici van Međugorja da ovih dana mole upravo za tu nakanu.
Mnogi su se odazvali. Naime, u večeri prvog dana devetnice 16. lipnja na Podbrdu su se okupile stotine ljudi u molitvi krunice, po želji Gospe. A još tisuće su molitvu pratile preko video prijenosa.
Po riječima vidjelice Marije, Gospa je došla za vrijeme krunice, ispružila ruke nad sve prisutne i molila majčinskim jezikom duže vremena. Nakon toga je zamolila da se još više ljudi uključi u molitvu sutradan 17. lipnja, jer mir je prijeko potreban. Blagoslovila je narod i otišla u nebo, po kazivanju Marije Pavlović.
Molitvu pratite uživo
OVDJE je link na kojem možete pratiti molitvu s Podbrda u 22 sata svih devet dana devetnice.
“Gospa nikad u 43 godine ukazanja nije ovako izvanredno pozivala na molitvu kao što se dogodilo sada.
“Molitvom i postom čak se i ratovi mogu zaustaviti” govorila je prije nego je krenuo rat u HR i BiH ali bili smo gluhi na njen poziv. Nemojmo dopustiti da nas sotona zavede i ukrade nam vrijeme za molitvu da ne sudjelujemo zajedno s Gospom u njezinu planu.
U predzadnjoj Gospinoj poruci Gospa nas podsjeća koliko je Sotona jak (to jer rekla više od 20 puta), a njegova jakost može se slomiti samo molitvom i postom.
Poruka 25. travanja 2024. glasila je: “Draga djeco! S vama sam da vam kažem da vas volim i potičem na molitvu, jer sotona je jak i svakim danom njegova snaga je jača preko onih koji su izabrali smrt i mržnju. Vi, dječice, budite molitva i moje ispružene ruke ljubavi za sve one koji su u tami i traže svijetlo Boga našega. Hvala vam što ste se odazvali mome pozivu. ”, stoji u apelu koji se dijeli društvenim mrežama.
izvori: Medjugorje.info | Vjera.hr | Croativ.net
Vijesti
Hodak: Srbija je napala Bosnu i za kaznu dobila 49 posto te iste Bosne – SVESRBSKI SABOR lijeva falanga prešutila!
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2019/12/zvonimir-hodak.jpg)
Zatoplilo je, ali “hrvatski” mediji ipak i dalje pale vatru. Teško je dešifrirati u čijem su vlasništvu, Soroševom, srpskom ili vijetnamskom. Bravo, naša lijeva naša Hrvatska! Razlikuje se samo Hrvatski tjednik. U četvrtak na koji god kiosk Tiska dođem, već je rasprodan. Dobro, moram se pretplatiti, ali to neće ništa promijeniti na distribuciji onima koji bi ga rado pročitali, ali ga nema za kupiti.
Bez puno filozofiranja i muljanja, već godinama tvrdim kako su naši “intelektualni proleteri” (kako ih je nazvao Lav Trocki) velikom većinom ljevičari. Naravno. Mislim na novinare. U još jedan dokaz tomu nedavno je kolumnist Expressa i 24 sata Tomislav Klauški napisao doktorsku disertaciju o političkoj i ideološkoj orijentaciji novinara u zadnjih trideset godina u Republici Hrvatskoj. Daleko najviše novinara u anketi opisalo se kao liberal, lijevi liberal, neoliberalan, antifašist…
Sad vam je jasno zašto npr.: Pofuk, Gerovac, Bajruši, Viktor Ivančić, Ante Tomić, Jurica Pavičić i čitava plejada naših “intelektualnih proletera” kad ih zasvrbi, zgrabe pisalo i krenu pljuckati protiv HOS-a , Tuđmana, Thompsona, simbola Domovinskog rata, Čavoglava, Oluje, Bljeska, nogometne repke, Dalića… Sve su to tvrdi borci protiv “fašizma” i isključivi kao svi liberali, neoliberali itd. Još kad im se priključe naši vrli povjesničari kao Klasić, Jakovina, Markovina, onda je jasno zašto stalno toliko upirem prstom baš na našu lijevu novinarsku falangu.
Svako ima svoju priču, ali samo se neke objavljuju.
Status quo (vadis)
U Hrvatskoj kao i inače “status quo” (vadis). Koalicija HDZ-a i Domovinskog pokreta još se drži unatoč svim katastrofičarima. Čak je održan i prvi koalicijski sastanak. Ljevičarski mediji su digli neviđenu buru oko jedne vožnje DP-ovog zastupnika u EU parlamentu Bartulice u tuđem Ferrariju. No, ni to nije za sada uspjelo poljuljati vladajuću koaliciju kao što nisu ni niske medijske optužbe DP-ovih ministara o nedostatku obrazovanja za tako “važne” funkcije. Iako se na početku činilo, odlaskom Kolakušića i Jurčevića, da neće ni doći do desno-centrističke koalicije već da će opet glavnu riječ voditi lijevi liberali u HDZ-u, drugovi su se malo preračunali. Većina je tu, bar za sada.
Zanimljiv razgovor dvojice mojih vršnjaka: “Zanimljiva je ta Hrvatska. Oni koji su 1991.g. bili u pivnicama u Münchenu sada su u foteljama političara u Hrvatskoj. A oni koji su 1991.g. bili na bojištima u Hrvatskoj, sad su na bauštelama u Münchenu”.
Na zadnjem aktualnom satu, sad već nezavisni zastupnik, Josip Jurčević, pastoralan i tolerantan kakav već je po prirodi, pomirljivo je ponovno po ne znam koji puta prozvao Premijera veleizdajnikom. Premijer mu je odgovorio nek’ uživa u svojoj saborskoj plaći naredne četiri godine i kako mu nije jasno tko mu je dao diplomu. Travnik ili Mostar? Srećom sve se događalo u Hrvatskoj. Da se taj duel dogodio, recimo, na Tajvanu ili u Crnoj Gori nastala bi “šora” koju ni Šoroš ne bi mogao utišati. Uglavnom, Jura je za neke postao novi junak naše ulice. Rado ga zaustavljaju, naročito prometni policajci.
Lijepo je biti nezavisni saborski zastupnik koji Premijera javno naziva veleizdajnikom. Čuju se glasovi i da Jura treba ići za novog predsjednika države. E, tu sam malo skeptičan. Htio bi biti predsjednikom, a vojsku nije odslužio u Titovoj gardi nego u Domovinskom ratu. Ubrzo će izbori za Pantovčak. Jura nema prave reference, pa ni šanse. Ozbiljniji bi kandidat bio Predrag Matić, zvani “Punjena ptica”. Mobilizirani dragovoljac Fred ode ponovno u EU Parlament, valjda kao nagradu za pamet.
Tako je to kad neodlučni građani moraju odlučno izabrati.
Uglavnom, na proteklim EU izborima izabrano je dvanaest “apostola” skoro bez legitimiteta jer je na izbore izašlo tek nešto više od 20% birača. Uvjeren sam kako je onih 80 posto birača (bolje rečeno spavača) svojim neizlaskom jasno dalo do znanja što misle o takvim EU izborima i ulozi naših apostola među 720 zastupnika u EU Parlamentu. Izbori su bili, službeno rečeno “Bitka za Hrvatsku”, a u stvari bitka za 12.000 eura mjesečno i sve dodatne beneficije kroz narednih četiri godine. A koliko mi imamo još kopita koje bi mogli izvesti u EU i za manju lovu, to svatko od nas najbolje zna.
Europa polako postaje zemlja slobodnog izbora u svemu. Pa tako gledam na fejsu sliku motoriste koji se izjasnio k’o biciklista. Upravo pobjeđuje na Tour de France!
Srbija je napala Bosnu i za kaznu dobila 49 posto te iste Bosne
Naši političari uporno tvrde kako je strateški interes Republike Hrvatske ulazak BiH u Europsku uniju. Moram priznati da sam izuzetno loš strateg. Međunarodni protektorat, “Tamni Vilajet” Aljoše Pužara je političko čudo ovog stoljeća. Srbija je napala Bosnu i za kaznu dobila 49 posto te iste Bosne. Dobila je i državu u državi s glavnim gradom u Banja Luci. Daytonski sporazum me podsjeća na pregovore Domovinskog pokreta s HDZ-om. Srećom postoje i povjesničari malo drugačiji od Klasića, Jakovine i Markovine…
Jedan je i Domagoj Knežević iz Hrvatskog instituta za povijest koji nam otvara neke drugačije poglede bošnjačkih krugova na Republiku Hrvatsku. Naime, nedavno je bila objavljena brošura kojom se Hrvatska proglašava agresorom na BiH. Potom su članovi Bošnjačke jedinstvene organizacije boraca (nešto k’o SUBNOR) objavili da HVO nije sudjelovao u oslobađanju Mostara u lipnju 1992.g. Potom je Memorijalni centar Srebrenica zatražio od hrvatske Vlade da ispita je li ministar Ivan Anušić umješan u zločine nad Bošnjacima.
Nije sasvim jasno jesu li mislili na preko pola milijuna Bošnjaka koji su u doba rata iz BiH pobjegli “agresoru” u Hrvatsku, popunili hotele i odmarališta te koje je Tuđman dao zbrinuti ili je riječ o onima koji su čekali novu Srebrenicu u Bihaću, a dočekali našu Oluju bez koje bi nestali u “oluji”. Još je legendarna Tanja Torbarina davne 1992.g. napisala da je više Bošnjaka poginulo od “ležećih policajaca” u RH-a u koju su se sklonili bježeći od rata u BiH od onih koji su se za nju u BiH borili.
Istodobno portal Klix.ba prenosi izjavu slovenske komunjare Milana Kučana da su Tuđman i Milošević dijelili Bosnu. Potom se nedavno javio i Sejdo Komšić na N1 prozivajući Hrvatsku da prizna da je činila zločine u BiH, te da bi trebala zatražiti oprost od BiH. Itd, itd. I sad je li “strateški interes” RH-e da BiH uđe u EU dok vode takvu politiku? Da s onima koji nas smatraju neprijateljima ukinemo granice pa da usput zatražimo i oprost od Komšića i Dodika. Tko tu koga še*i u glavu, dokle će hrvatski poltronski gen dominirati nad očitim činjenicama?
Najnovijim otkazima u policiji preko dvije tisuće policajaca uličnih pozornika bačeno je s ulice!
Tamo daleko
Dok se naši Hrvateki bave crvenim Ferrarijem, Davor Ivanković iz Večernjaka postao je s godinama sve dalekovidniji. “Tamo daleko” u bivšoj “prestolnici” Beogradu pripremao se dvodnevni Svesrpski sabor. U našim ljevičarskim elektroničkim i pisanim medijima to je prošlo gotovo bez komentara. I da nema Davora tko bi trošio tintu na neki Svesrpski sabor? Greška drugovi i drugarice! Svaki srpski ili svesrpski sabor itekako se tiče Hrvatske.
Srbi imaju bogato povijesno iskustvo kako svoje srpstvo projicirati što dalje na zapad. A zapad smo mi, i geografski i kulturološki. Na Saboru je prikazan “zgodan” videospot u kojem je Vučić “komandant Aleksandar”. Nije se išlo predaleko, tek do Aleksandra Makedonskog. Ako se ponovno “komandant” pojavi u Glini kako bi ponovio svoj historijski govor, trebat će pripremiti posebni traktor za “komandanta” da se dokopa natrag Srbije.
Svesrpski sabor je prošao, ali je iza njega ostala deklaracija od 49 zaključaka o zaštiti, pravima i budućnosti “budućeg” srpskog naroda. Naglasak je na BiH. I tako već skoro dvjesto godina. Od vremena Ilije Garašanina i njegovih “Načertanija”pa sve do 1987.g. kad nam je proslijeđen Memorandum SANU s idejom mira, bratstva i jedinstva te kako od raspadajuće Juge sklepati Veliku Srbiju. Znamo sudbinu tog Memoranduma.
Okupacija, stotinjak tisuća mrtvih, stotine tisuća izbjeglica i prognanika, razrušeni dijelovi Hrvatske i na kraju traktorijada od Knina do Beograda. Međutim, za neke u Srbiji očito povijest nije učiteljica života. “Komandant” Aca sad opet gleda na zapad. Osim Davora Ivankovića nitko ovo “Ploveće kazalište” iz Beograda ni ne spominje. Glina se navodno već sprema za svečani doček.
Za to vrijeme mi rješavamo naše dileme. Je li nam važniji poziv domovine ili priziv savjesti. Dok se u Beogradu formulira 49 zaključaka u Lijepoj našoj “ovce“ u toru izglasavaju da im vuk štiti ovčja prava. Svi znamo da tako glup tor ne postoji među životinjama, ali postoji u hrvatskoj politici u kojoj ljudska prava treba zaštiti jedan od čelnika poraženog agresora. Štoviše, mi smo na to ponosni. Poltronstvo bez premca. Sjetite se kako su na suđenjima za ratne zločine prošli Merčep, Norac, Glavaš, Brodarac, Hrastov… Zabunom smo sudili kapetanu Draganu. Po stavovima naših političkih poltrona upravo je on trebao brinuti u “ljudskim pravima” u Hrvatskoj.
Čudna vremena. Čitam kako je ne binarni Francuz oženio sam sebe. Sad će vjerojatno postati sam otac i majka… Nekako me to podsjeća na našeg Pupija, samo ne znam je li on binaran ili ne binaran?
Najprije su se pojavili umjetni zubi, pa umjetne grudi, pa umjetne usne, pa sad i umjetna inteligencija. Samo je glupost ostala prirodna.
Sreli se Amerikanac i Srbin na sajmu poljoprivredne opreme. Kaže Amer: “Znate li da su naši traktori John-Deer najjači na svijetu?” “Znam”, kaže Srbin, “a znaš li ti da su naši IMT najbrži na ceo svet?” “Kako da ne znam” odvrati Amer. “Gledao sam 1995.g. uživo prijenos trke Knin-Beograd!”
Nadam se, neće za dugo!
Na vijest da je opozicija u Srbiji dobila 57 posto glasova Vučić je navodno odgovorio. “To je laž, ja nisam čuo nikakve glasove”.
Gledam na fejsu sliku Vučića i njegovog Predsjednika Vlade. Muškarci izašli na pivo, bez žena. Nakon poraza hrvatske reprezentacije na Europskom prvenstvu u prvoj utakmici sa Španjolskom u Srbiji likuju. Neka! Nadam se, neće za dugo! Pa vi se tek trebate iskazati na Europskom prvenstvu protiv Engleske. Tu vam neće pomoći pozivanje na “Srbi sve i svuda”.
Na kraju, iako nisam htio uopće pisati o tome, evo ipak par riječi o našoj igri protiv Španjolske. U javnosti i među navijačima stvorila se takva euforija da je poraz došao kao ledeni tuš. Igrali smo stvarno loše, Španjolci su nas potpuno razbili i nadigrali te pokazali da su bolja momčad. Nakon zadnje tri prijateljske utakmice u kojima smo pobjeđivali, najednom smo igrali neorganizirano, neagresivno i nedovoljno motivirano. Sreća da je to naša prva utakmica u skupini te da već u srijedu možemo popraviti dojam i što je najvažnije – rezultat. U subotu nas naprosto nije išlo. Netko je dobro rekao da je bolje izgubiti prvu negoli zadnju utakmicu. Zato moja supruga i ja čuvamo kupljene navijačke rekvizite za utakmicu s Albanijom. Naprijed Vatreni!!!
Jedna narodna: “Svađati se sa ženom je poput vožnje sobnog bicikla. Samo ćeš se umoriti, a nećeš stići nigdje”.
Zvonimir Hodak/direktno.hr
-
Vijesti4 tjedna ago
Rim Tim Tagi Dim – tek pohvala Baalu?
-
Vijesti1 tjedan ago
Spomen pohod na Jazovku: Obilježavanje zločina nad ranjenicima iz zagrebačkih bolnica, od strane partizana
-
Vijesti3 tjedna ago
HRVATIMA GOVORI? Njemački svećenik prije 300 g. zapisao koga će svi htjeti uništiti
-
Vijesti17 sati ago
IZVANREDNA VIJEST IZ MEĐUGORJA: ‘GOSPA JE ISPRUŽILA RUKE NAD SVE PRISUTNE’ – Posebna devetnica
-
Vijesti3 tjedna ago
Hrvatska – Sretan ti Dan državnosti!
-
Vijesti3 tjedna ago
UVIJEK ČETVRTKOM Blagdan Tijelova – što danas točno slavimo?
-
Vijesti3 tjedna ago
HRVATSTVO u Istri – iz prve ruke… kao i hrvatska stradanja
-
Vijesti3 tjedna ago
Preminuo je Louis d’Alencourt ‘apostol posljednjih vremena’