Vijesti
dr.sc. Darko Bekić: Kad se stvrdne blato za manevar ruskih tenkova u Ukrajini, saznat će se budućnost BiH i svjetskog mira
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2021/04/Bosnia_and_Herzegovina_Croatia.jpg)
Ironično, ali tipično za političko-diplomatsku povijest, sada se čeka da blato na ukrajinsko-ruskoj granici dovoljno stvrdne i tako omogući manevriranje tenkova. Ako i poslije toga ne dođe do ruske vojne intervencije, Biden i Putin mogli bi u Singaporeu, uoči svoga bilateralnog sastanka, održati konzultacije sa svojim partnerima i saveznicima, budući je na Svjetskom gospodarskom forumu predviđena i panel-rasprava o Zapadnom Balkanu, na koju su pozvani i svi regionalni lideri
Nakon tri mjeseca grozničavog iščekivanja nove američke strategije za Zapadni Balkan, točnije dva „nerješiva“ problema: razrješenje odnosa, bolje reći, razdruživanje Srbije i Kosova i izlazak Bosne i Hercegovine iz potpune političke blokade – klupko događaja počelo se konačno odmatati.
Prvo je hrvatski ministar vanjskih poslova Gordan Grlić-Radman, 22. ožujka, na sastanku Vijeća EU za vanjske poslove, predstavio non-paper o stanju u BiH. Taj dokument u javnosti se često prikazuje kao hrvatski ali on je – na hrvatsku inicijativu – nastao kao plod konzultacija i bio predstavljen u ime šest zemalja-članica (Bugarska, Cipar, Grčka, Mađarska, Slovenija i Hrvatska), kao njihov zajednički doprinos nužnom pokretanju rasprave o stanju u BiH. Hrvatska je – zbog teškog ustavno-pravnog i političkog položaja Hrvata, kao najmanjeg konstitutivnog maroda u BiH, izuzetno zainteresirana da se povede šira međunarodna rasprava o stanju i putovima izlaska iz političkog, društvenog i gospodarskog lock-downa-a u kojem se BiH već godinama nalazi.
„Non-Paper“ polazi od 14 novih, strožih mjerila i metodologije što ih je EU usvojila za proširenje, a glavni cilj dokumenta šest zemalja jest da, uz njihovu svesrdnu pomoć, BiH ostvari status zemlje-kandidata za članstvo u EU. Najteži zadaci na tom putu bit će da se pokrene i realizira program ekonomskih reformi, koji je, zbog gotovo nepremostivih razlika u stavovima članova federalne vlade i entiteta, blokiran od samoga usvajanja.
Slično je i s najvažnijim političkim problemom BIH, tj. funkcioniranjem daytonskog načela o ravnopravnosti i jednakom sudjelovanju u upravljanju zemljom tri konstitutivna naroda, ali i svih ostalih građana.
Postojeće stanje je neodrživo: među političkim vodstvima triju naroda vlada veliko nepovjerenje, međusobni bojkot, pokušaji majorizacije i hegemonizma i, poglavito, nametanje volje većinskog bošnjačkog naroda prema najranjivijem – hrvatskom narodu. U tom smislu, Republika Hrvatska dobila je potporu ostalih pet zemalja-sudionica u pripremi „non-papera“ da se u sklopu rješenja političkog „lock-downa“ prvenstveno izmijeni Ustavni zakon BiH i provedu druge, prateće ustavno-pravne i zakonske mjere, kako bi se stvorili uvjeti za vjerodostojne izbore, predviđene u 2022. godini.
Konačno, treći „vrišteći“ problem s kojim se BiH teško nosi predstavljaju ilegalne migracije, tj. političke izbjeglice i ekonomski migranti koji tzv. balkanskom rutom preko BiH nastoje prebjeći u Hrvatsku a iz nje dalje, prema Zapadnoj Europi. U tom smislu, usvajanje nove nacionalne strategije za migracije i politiku azila, zemlje-predlagači „non papera“ smatraju najvišim prioritetom BiH vlade. Indikativno je, međutim, kako među zemljama koje bi mogle podržati „non-paper“ nema Sjeverne Makedonije i Albanije (ne ga i potpisati jer nisu članice EU), ali su zato na popisu tri pravoslavne balkanske države: Bugarska, Grčka i Cipar, koje imaju velikih problema u odnosima s Erdoganovom Turskom, ali i ozbiljnih prigovora na pristupanje Sjeverne Makedonije Europskoj Uniji.
Desetak dana nakon što je ministar Radman predstavio navedeni „non-paper“, državni tajnik SAD Antony Blinken je 31. ožujka trojici članova Predsjedništva BiH uputio svoje osobno pismo u kojem je naglasio kako je svjestan „da u Bosni i Hercegovini ima glasova koji pozivaju na strpljenje prije nego žurbu, uključujući i one koji vjeruju da Sjedinjene Države i europski partneri pripremaju Dayton II., koji bi potpuno promijenio dogovor o podjeli vlasti iz Daytonskog sporazuma.“ Takvima je poručio da se prisjete kako su neki „raniji pokušaji reforme Bosne i Hercegovine propali“ jer se „pokušalo učiniti previše i to odmah. Sjedinjene Države vjeruju da se moramo usredotočiti na provedbu ograničenih ali značajnih ustavnih, izbornih, kao i mjera potrebnih za vladavinu zakona i gospodarske reforme.(…) To je ostvarljivi cilj, koji zahtijeva samo političku volju da se ide naprijed uz potrebne kompromise.“ Pri tom je, Blinken, naravno, mislio na konačnu provedbu presude u slučaju Sejdić-Finci ali je – na veliko razočarenje bošnjačkog vodstva – neizravno dao na znanje da SAD bar za sada neće poticati promjenu temeljnog ustavnog načela o konstitutivnim narodima, odnosno, pretvaranje BiH u „državu građana“.
Grosso modo Blinkenovo pismo, bilo je na tragu „non-papera“ Hrvatske i pet drugih članica EU, ali predstavlja „jaki doprinos“ međunarodnoj raspravi o rješavanju BiH-krize od strane velike svjetske sile, koja je najzaslužnija za sklapanje Daytonskog sporazuma prije četvrt stoljeća. U tom duhu, na kraju pisma, američki državni tajnik podsjetio je članove Predsjedništva BiH da su SAD njihov „najbliži prijatelj i najjači zagovarač“.
Istovremeno, u briselskim i kuloarima velikih prijestolnica počeo je kružiti jedan misteriozni, nepotpisani dokument, također u formi „non-papera“, naslovljen „Zapadni Balkan – kako dalje“, kojega je, navodno, slovenski premijer, Janez Janša tijekom veljače ove godine predao predsjedniku Europskog vijeća Charlesu Michelu. U ovom dokumentu, najkraće rečeno, iznose se razne varijante prekrajanja balkanskih granica, o kakvima se u regiji razgovaralo, pa i pregovaralo još od 1991., primjerice, u Karađorđevu, a u posljednje vrijeme, posebno, u pregovorima srpskoga predsjednika Vućića i donedavnog kosovskog lidera Hašima Tačija. Prema navodno Janšinom „non-paperu“, Srbiji bi bio pripojen najveći dio „Republike Srpske“, a Kosovu bi bilo dopušteno da se integrira u Albaniju, s time da srpske općine na Kosovu dobiju status sličan onome Južnoga Tirola u Italiji. Hrvatskoj bi pripali zapadnohercegovački kantoni s hrvatskom većinom ili bi im se – kao i srpskim općinama na Kosovu – također zajamčio specijalni status, kao Južnom Tirolu. Kantoni s bošnjačkom većinom bili bi transformirani u novu, samostalnu bošnjačku državu, čiji bi građani na referendumu odlučili žele li nastavak puta prema EU ili Ne-EU pravac, točnije, približavanje Turskoj.
Dokument nadalje „otkriva“ da se u diskretnoj formi (silent procedure) već vode razgovori s „decision-makerima“ u regiji, ali i s velikim silama. Ukoliko se EU, SAD i većina regionalnih subjekata slože o ovim prijedlozima, EU bi pokrenula inicijativu za njihovu formalnu provedbu. Zanimljivo je da navodni Janšin „non-paper“ ne predviđa nikakvu ulogu za zemlje-jamce Daytonsko-Pariškog sporazuma, poglavito Ruske Federacije, koja zasigurno ne bi mirno gledala da se balkanske granice mijenjanju bez da se i nju pita za mišljenje, čak i kada one idu u prilog ruskoga favorita u BiH, Milorada Dodika .S druge strane, sporni dokument predviđa da EU, posebno u pitanjima gospodarske reforme BiH, surađuje sa zemljama „Inicijative tri mora“, u kojoj Poljska ima vodeću ulogu. Kada je, pak, riječ o interesima regionalnih „igrača“, treba reći da „non-paper“ ne nudi nikakva rješenja glede statusa Posavine i srednjobosanskih kantona s hrvatskim stanovništvom, ne spominje interese većinskih Bošnjaka na Sandžaku, ne tretira pitanje srpskog stanovništva u sjevernoj Crnoj Gori, kao ni većinski albanskog stanovništva u južno-srpskim općinama Bujanovac i Preševo, odnosno, u sjeverno-makedonskim općinama uz granicu s Kosovom, koje bi se također htjele pridružiti Velikoj Albaniji.
Javnost su o misterioznom dokumentu prvi izvijestili i oštro ga osudili bošnjački mediji, dok je Ured za medije predsjednika Europskog vijeća Charlesa Michela prvo potvrdio ali ubrzo zatim demantirao primitak takvoga dokumenta. Ovdje, međutim, treba podsjetiti na nepisano diplomatsko pravilo: ako se neki papir preda osobno i u neformalnoj prilici, tj. ako nije prošao „urudžbeni zapisnik“, ako nema naslov adresata niti potpis pošiljatelja, njegovo postojanje posve je legitimno negirati. Slučaj sa spornim „non-paperom“ spada u istu kategoriju kao i neformalna razmjena, često i vrlo važnih poruka na nekom prijemu ili diplomatskoj večeri, do koje nikada ne bi došlo na formalnom sastanku u službenim prostorijama.
Ipak, već 12. travnja, slovenski premijer Janša osobno je demantirao navedene medijske napise, rekavši da se s Charlesom Michelom posljednji put susreo prošle godine, te potvrdio da se Slovenija, kao slijedeći predsjedatelj EV uistinu zalaže za rješavanje zapadno-balkanskih pitanja i EU-perspektivu regije, ali da „ovakvi izvještaji nastoje osujetiti naše ciljeve“. Rječnik koji je upotrijebio slovenski premijer je dvojben jer osuđuje „novinske izvještaje“ ali ne demantira izričito postojanje dokumenta, niti se jasno ograđuje od prijedloga iznesenih u njemu. Sumnjičavost diplomatskih promatrača prema takvom izričaju Janše pojačala je i izjava Željka Komšića da je početkom ožujka, prilikom posjeta BiH, i slovenski predsjednik Borut Pahor članove Predsjedništva BiH pitao: “Možete li se vi u BiH mirno razići?“, na što su Džaferović i Komšić odgovorili negativno a Dodik – potvrdno!
Dne 14. i 15. travnja u posjetu Sarajevu boravio je i hrvatski ministar vanjskih i europskih poslova Gordan Grlić-Radman. On se krajnje pozitivno, gotovo euforično izrazio o uspješnim razgovorima sa svojom BiH – partnericom Biserom Turković, što je vrlo dobar znak nakon nekoliko njezinih nediplomatskih izjava i poteza prema Hrvatskoj. Radman je, kao i američki državni tajnik, uvjeravao sve sarajevske sugovornike da RH „snažno podržava cjelovitost BiH i jednakopravnost njena tri konstitutivna naroda i želju da se svi građani u njoj dobro osjećaju.“ Radman se neizravno ogradio i od navodnog Janšinog „non-papera“, te naglasio da je: „BiH naslonjena na Hrvatsku i njen euroatlantski put također ide preko Hrvatske, koja je iskreni zagovaratelj tih aspiracija i nastojanja BiH…“
Već jučer, 16. travnja, glasnogovornik State Departmenta također se neizravno osvrnuo na navodni Janšin „non-paper“ slijedećom izjavom: „Sjedinjene države duboko cijene trajno partnerstvo s Bosnom i Hercegovinom. Mi podržavamo njezin suverenitet i teritorijalnu cjelovitost, poštivanje kojih je bilo naglašeno i u Daytonskom mirovnom sporazumu“.
Suočene s ovakvim, posve neočekivanim događajem i s njim vezanim okolnostima, Europsko vijeće je 15. travnja odlučilo da raspravu o Zapadnom Balkanu koja je bila zakazana za 19. travnja, odgodi za mjesec svibanj. Podsjetimo da je Zapadni Balkan bio na dnevnom redu Europskog vijeća još u prosincu 2020. ali – „as usual“ – na njemu nije bilo nikakvih zaključaka o stanju u zemljama regije i proširenju EU.
Sve navedeno, ustvari, odražava teško stanje u odnosima dvije najvažnije adrese: Washingtona i Moskve. Gotovo iz sata u sat izmjenjuju se toplo-hladni signali, s time da je generalna tendencija prema sve većem zaoštravanju odnosa. U narednim tjednima i mjesecima, u odnosima dvije super-sile mogu se očekivati najrazličitiji scenariji: od optimističnog do najcrnjeg, što bi moglo znatno utjecati na daljnji razvoj događaja na Zapadnom Balkanu, pa tako i u Bosni i Hercegovini.
Možda posljednja prilika za konstruktivni nastavak dijaloga, nakon nesretne izjave američkog predsjednika o ruskom predsjedniku kao „ubojici“, bio je Bidenov prijedlog za njihov bilateralni susret u nekoj „trećoj zemlji“, nakon kojega je odmah uslijedila nova, neobjašnjiva odluka Washingtona da uvede vrlo stroge sankcije Moskvi. Sada se postavlja logično pitanje može li ruski predsjednik pristati na susret s Bidenom, može li taj razgovor biti ozbiljan i ravnopravan, ako se njegova zemlja nalazi pod američkim sankcijama?
U svakom slučaju, svojom ponudom da budu domaćini njihova susreta promptno su reagirali „uobičajeni sumnjivci“ za velike mirovne susrete, Finska i Austrija. Summit, na kojem bi dva predsjednika tete-a-tete raspravili sva otvorena bilateralna i međunarodna pitanja, odnosno, krizna žarišta, trebao bi se dogoditi u ljetnim mjesecima. Umjesto Finske i Austrije, ocjenjujem da bi idealno mjesto za njihov sastanak bio Singapore, gdje je – umjesto u švicarskom Davosu – za kraj kolovoza, zakazan summit Svjetskog gospodarskog foruma, na kojem je već najavljeno sudjelovanje američkog predsjednika. Ironično, ali tipično za političko-diplomatsku povijest, sada se čeka da blato na ukrajinsko-ruskoj granici dovoljno stvrdne i tako omogući manevriranje tenkova. Ako i poslije toga ne dođe do ruske vojne intervencije, Biden i Putin mogli bi u Singaporeu, uoči svoga bilateralnog sastanka, održati konzultacije sa svojim partnerima i saveznicima, budući je na Svjetskom gospodarskom forumu predviđena i panel-rasprava o Zapadnom Balkanu, na koju su pozvani i svi regionalni lideri
Autor: Darko Bekić
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2019/02/croativStyleCooperBlack-OL-White-Transp.png)
Vijesti
U Brodosplitu dovršen obalni ophodni brod za HRM
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/05/MORH-Plovilo-32.jpg)
U Brodosplitu je dovršen novi obalni ophodni brod. Riječ je o budućem brodu Hrvatske ratne mornarice.
U ožujku je potpisan ugovor kojim je reguliran način završetka gradnje i novi rok isporuke za prvi od ukupno četiri preostala broda. Brod će biti porinut 1. srpnja, a MORH-u će biti isporučen do kraja godine.
Ministar obrane Ivan Anušić nakon preuzimanja dužnosti najavio je nastavak realizacije projekta izgradnje obalnih ophodnih brodova, istaknuvši to kao jedan od prioriteta Ministarstva obrane.
Gostujući na Dan državnosti u središnjem Dnevniku HTV-a, ministar Anušić rekao je kako ima informacije iz Brodosplita da je brod čija je gradnja ugovoriena izvezen van iz hale i da se priprema već ovo ljeto za porinuće i nastavak dovršenja.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/05/HRM-Umag-32-768x1024.jpg)
Podsjetio je da je s Brodosplitom 2014. godine potpisan ugovor o realizaciji pet ophodnih brodova za HRM, kojima je rok isporuka trebao biti 2018. godine, međutim dosad je isporučen samo jedan, prototip. Najavio je, da će, prema informacijama iz Brodosplita, do kraja godine HRM imati drugi brod i nakon u paketu će se i ostala tri broda rješavati.
foto: Ophodni obalni brod Umag 32/MORH
Vijesti
Sveti Toma Akvinski o tome kako izbjeći zavist na društvenim mrežama
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/05/Virtualno-stvarno.jpg)
Umjesto da podlegnemo zamci usporedbe, možemo njegovati duh zahvalnosti i slaviti dobro u sebi i drugima.
Gornja ilustracija: – Imam 1000 sljedbenika, a ti? – 80000. Stvarnost: – Mislila sam da će više ljudi doći!? – Ne, samo moji najbolji prijatelji!
Potreba za isključivanjem, odbacivanjem doslovno beskonačnog pomicanja i algoritamski odabranih feedova, sve je veći fenomen. Nije pretjerano reći da mnogi biraju digitalnu detoksikaciju, svjesni prekid od stalne gužve društvenih medija – ili čak potpuno povlačenje iz njih. Ovo nije samo hir, poput čišćenja sokovima ili povremenog posta; to je zdrav odgovor na stalni pritisak online savršenstva. Platforme društvenih medija, iako nude povezanost, također mogu njegovati osjećaj zavisti. Ali što kada bi postojao način za snalaženje u ovom digitalnom krajoliku bez podlijeganja ovom poroku?
Uđite u svetog Tomu Akvinskog, poznatog srednjovjekovnog filozofa i teologa. Njegovi bezvremenski uvidi iznenađujuće su relevantni kada je u pitanju razmišljanje o našim suvremenim borbama. Dok Akvinski nije mogao predvidjeti uspon društvenih medija, njegova razmišljanja o zavisti pružaju snažan okvir za navigaciju u usporednoj zamci koju te platforme mogu stvoriti.
Što je zavist i zašto je destruktivna?
Prema Akvincu, zavist je “tuga tuđeg dobra”. To nije samo ljubomora, koja je strah od gubitka nečega što posjedujete. Zavist je podmuklija emocija, gorčina koja se zagnoji kada vidimo sreću druge osobe. U doba društvenih medija, ova sreća može poprimiti mnoge oblike – prijateljeve savršene fotografije s odmora, kolegina nemilosrdna promaknuća na poslu, pažljivo osmišljena slika života koji se čini sretnim bez napora.
Akvinski nas podsjeća da je zavist razorna sila. To ne samo da izjeda našu vlastitu radost, već također sprječava našu sposobnost da cijenimo dobre stvari u vlastitom životu. Akvinski nadalje tvrdi da istinska sreća ne dolazi od uspoređivanja s drugima, već od življenja kreposnog života u skladu s Božjim planom.
Dakle, kako možemo primijeniti mudrost Akvinskog na svoje navike društvenih medija? Evo nekoliko strategija:
1. PAZITE ŠTO KONZUMIRATE
Uredite svoje feedove društvenih medija tako da budu poticajni i inspirativni. Prestanite pratiti račune koji stalno izazivaju zavist ili negativnost.
2. VJEŽBAJTE ZAHVALNOST
Prebacite fokus s onoga što vam nedostaje na ono što imate. Svaki dan odvojite vrijeme za razmišljanje o blagoslovima u svom životu, velikima i malima.
3. SLAVI USPJEH DRUGIH
Prava radost zbog tuđe sreće raspršuje zavist. Koristite društvene medije da čestitate i ohrabrite druge.
4. PRISJETITE SE “ODGOVARANE STVARNOSTI”
Društveni mediji su vrhunac, a ne stvarni život. Svatko se suočava s izazovima, čak i oni s naizgled savršenim online osobama.
5. USREDOTOČITE SE NA VLASTITI ŽIVOT
Uspoređivanje je kradljivac radosti. Postavite sebi ciljeve i težnje, neovisno o tome što drugi rade.
Društveni mediji mogu biti vrijedan alat za povezivanje i informacije – to je neporecivo. Ali primjenom bezvremenske mudrosti Akvinca na zavist, možemo koristiti ovaj digitalni prostor s većom sviješću i unutarnjim mirom. Umjesto da podlegnemo zamci usporedbe, možemo njegovati duh zahvalnosti i slaviti dobro u sebi i drugima. Usredotočujući se na svoj život, možemo pronaći istinsku sreću izvan filtrirane leće društvenih medija.
Daniel Esparza/Aletea ilustracija: Brightside
Vijesti
Preminuo je Louis d’Alencourt ‘apostol posljednjih vremena’
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/05/Gospa-od-La-Saletta.jpg)
Louis d’Alencourt, francuski intelektualac, komunikolog, te kao katolik specijaliziran za eshatologiju, koji je detektirao sve simboličke tragove koji se odnose na kraj vremena, preminuo je. POČIVAO U MIRU!
Tekst o Autoru (samom sebi) s bloga Le grand Reveil – Révélations pour la fin des temps, (Veliko buđenje – Otkrivenje za posljednja vremena) prenosimo
slika: Gospa od La Salette.
![](https://croativ.net/wp-content/uploads/2024/05/LouisDAlencourt-1024x1018.jpg)
Zovem se Louis d’Alencourt, rođen sam 1969., dakle 2012. imam 43 godine. Oženjen, otac obitelji, poslovni menadžer, oglašivač sam i radim u komunikacijskim profesijama od svoje 23 godine , uglavnom na čelu vlastitih struktura. Imao sam sve razloge da nastavim živjeti “ublaženi” mali život bez postavljanja previše pitanja i da uživam u životu. Osim toga…
Praktičan katolik, tradicionalističkog senzibiliteta, odgojen sam u okruženju u kojem sam naučen ne vjerovati “svijetu”, odnosno društvu koje ga okružuje, čije su ideje i način djelovanja sve više u suprotnosti s katoličkom mišlju i njezinim učenjem . Hvala Bogu, djetinjstvo i mladost sam sačuvao od štete koju danas nanose televizija i “elektronički” stil života (videoigre i slično).
To me nije spriječilo da se prihvatim računala čim sam počeo raditi (bilo je to 1989. godine), niti da pozdravim dolazak Interneta i očito budem redoviti korisnik. Čak sam bio jedan od preteča mobitela jer sam i prije dolaska mobitela već imao telefon u autu. Bilo je to doba Radiocoma 2000. ako se dobro sjećam.
No, kako nisam rođen s računalima i kako sam ih usvajao samo u radu, uvijek sam ih smatrao prije svega alatom za rad. Isto za Internet. Računalni i elektronički alati za mene nisu cilj nego sredstvo. Nijansa je važna jer nam omogućuje da stroju i njegovoj dominaciji nad čovjekom damo granice, također nam omogućuje da znamo da ne budemo previše ovisni o njemu, a prije svega da zadržimo “kontrolu”. Često sam sklon reći “nije stroj taj koja odlučuje, ja sam”.
Dovoljno je reći da računala koja se sama ažuriraju, nadjačavajući slobodnu volju svog vlasnika, odgovaraju stvarima koje me ljute. Da ne spominjem da zapravo ne znamo sve što navedeno računalo radi i prenosi…
Sve ovo samo da kažem da sam malo po malo, što sam bio stariji, to sam se više pitao o evoluciji sadašnjeg svijeta; kamo ide, Što se događa ? Odakle taj jaz između percipiranog svijeta, željenog svijeta i stvarnog svijeta? Kako objasniti da usprkos iznimnom životnom standardu zapadnjaka, čiji je potrošačko društvo najvidljiviji izlog, postoji i velika nelagoda? Sve se čini u redu, a ipak nešto nije u redu.
Uvijek su me zanimale politika i ekonomija. Moram razumjeti stvari i stoga dublje prodreti u određene teme. Budući da televizija ne dopušta da idete dublje, čitanje je najlakši i najpouzdaniji način.
Tako sam od prosječnog građanina s godinama postao ISTRAŽIVAČ. Filozof i istraživač. Točnije, istraživač političke filozofije.
Da biste razumjeli što se događa, morate pokušati znati donju stranu karata. Postoji službena i neslužbena povijest. Onaj pravi, onaj o kojem se ne uči u udžbenicima. Geopolitika. Tajne službe. Tajna društva. itd…
Kao istraživački alat, ne biste trebali početi s internetom, već s knjigama. Jedna knjiga vodi drugoj; autor, u svom argumentu, navodi druge knjige koje vas potiče znatiželja, i tako dalje. Zatim dovršavate svoja zapažanja putem Interneta. Nikad ne zaboravite da, ako vam se neka tema sviđa, morate je dalje istraživati kroz knjige, a ne ostati na površnoj fazi, kao što je slučaj s audiovizualnim dokumentima i internetom.
A ono što sam otkrio bilo je zastrašujuće. Nakon 10 godina istraživanja i napornog rada, odabira, provjeravanja, razmišljanja, danas sam u mogućnosti odgovoriti na pitanja:
Za što ?
Gdje idemo ?
O kako da stignemo tamo?
Gotovo sa sigurnošću. Jedini element koji mi nedostaje, i to veliki, je kalendar: Kada?
Ali to je i najteže, i najtajnije.
Iza riječi “kraj vremena”, “apokalipsa” ili “kraj svijeta” moramo dati jasna objašnjenja, valjane argumente i konstruirano razmišljanje.
Danas više ne mogu šutjeti. Ovo znanje moram staviti u službu svojih bližnjih kako bih im pomogao da se pripreme za konačno rješenje koje se nazire. Razmišljao sam o pisanju knjige; ovaj projekt nije isključen, ali prvo krećem s ovim blogom čiji je cilj u naslovu: probudi se dok ne bude prekasno!
Tako ću ispuniti ulogu “apostola posljednjih vremena” o kojem je Gospa od La Salette govorila u svojoj poznatoj tajni (1846.) i koji će se pojaviti u vrijeme dolaska Antikrista: “Pozivam apostole posljednjih vremena, vjerne učenike Isusa Krista, koji su živjeli u preziru svijeta i samih sebe, u siromaštvu i poniznosti, u preziru i šutnji, u molitvi i mrtvljenju, u čistoći i u jedinstvu s Bogom, u patnji i neznanju svijetu. Vrijeme je da izađu i osvijetle zemlju. “.
Nažalost, ne uklapam se baš u opis, stoga riječ (budućnost) na početku ovog članka, jer težim biti dio toga i nadam se da ću pronaći milost i snagu potrebnu da to postignem.
Doista, vladavina Antikrista je blizu i sada je hitno prosvijetliti svoje suvremenike.
-
Vijesti1 tjedan ago
Rim Tim Tagi Dim – tek pohvala Baalu?
-
Vijesti2 tjedna ago
Fra Josip Marcelić: ŠTO JE RUACH? Duh Sveti u povijesti spasenja
-
Vijesti4 dana ago
HRVATIMA GOVORI? Njemački svećenik prije 300 g. zapisao koga će svi htjeti uništiti
-
Vijesti2 dana ago
Hrvatska – Sretan ti Dan državnosti!
-
Vijesti4 tjedna ago
DANAS Prvi put misa zadušnica za žrtve komunističkih zločina u Zagrebu
-
Vijesti2 tjedna ago
DEMONOLOG GOVORI: Ozdravljenje obiteljskog stabla
-
Vijesti3 tjedna ago
Izložba “Tamo gdje su moji korijeni”
-
Vijesti3 tjedna ago
Kad zakon postane teror, otpor postaje obaveza: Što komunizam ima s pobačajem, Metuzalemom i potopom!